107 



hos hvem man har iagttaget en Bevægelse, der kan have 

 nogen Lighed med den af os nn paaviste; men den ad- 

 skiller sig dog væsentlig derfra, ligesom det heller ikke 

 er os bekjendt, at der hos denne Slægt er iagttaget noget 

 særskilt Muskelapparat for Bevægelsen. 



Det første Exemplar blev fundet af den ene af os 

 (Danielssen) ved Slotholmen i Nordland paa 80 Favnes 

 Dyb, lerholdig Sandbund. En Del Aar senere fandt vi 

 samtidigt 3 Exemplarer i Korsfjorden ved Bergen ogsaa 

 paa lerblandet Sandbund, men paa en Dybde fra 150 — 

 200 Favne. 



K1NETOSKIAS ABBOBESCENS, Dan. 



(Tab. 12, Fig. 9—14). 



Forhandlinger i Videnskabsselskabet i Christiania, 



Aar 1867, Pag. 23. 



Sy non. BUGULA UMBELLA, Smitt. 



Kritisk Förteckning öfver Skandinaviens Hafsbryozoer, 1868, 



Pag. 353, Tab. 30. 



Polyzoariet er bøieligt og har en meget kort Stilk, 

 hvorfra udstraale skjærmformigt 4 store Hovedgrene, som 

 dichotomisk spalte sig (Tab. 12, Fig. 9, 10). Zooecierne, 

 der ere 0,58 Mm. lange, 0,31 Mm. brede foroven og 0,18 Mm. 

 forneden, sidde afvexlende i to Rader, ere halvgennem- 

 sigtige, aflange, småle, næsten tilspidsede nedad, hvilket 

 især er fremtrædende paa den bagerste Flade'; opad der- 

 imod ere de brede, tilrundede med en skjæv Rand, der 

 gaar indenfra udad, nedenfra opad, hvorved det indre, 

 øvre Hjørne bliver afrundet, medens det ydre, øvre, bliver 

 mere vinklet (Fig. 11, 12). Zooeciets Aabning er oval, 

 og findes paa den øverste Del af den forreste Flade, der 

 forøvrigt indtages af den saakaldte Mundarea (Fig. 12 e, e). 

 Fra Midtpartiet af Zooeciets øverste Hvælv, nærmere den 

 forreste Rand, udgaar en stærk hornagtig Apophyse, hvis 

 Basis er bred og hvis øverste frie, smalere Del er afrun- 

 det (Fig. 12 f, f). Hvor Grenen deler sig, findes paa det 

 Zooecium, hvorfra Delningen udgaar, to saadanne Apo- 

 physer, der da antage en divergerende Stilling og rykke 

 nærmere ud mod Hjørnerne (Fig. 12 f). Disse Apophyser 

 tjene til Insertionspunkter for en stærk Muskel, der ud- 

 breder sig straaleformigt opover det overliggende Zooeci- 

 ums forreste Flade imod Mundaabningen, imedens den 

 temmelig tykke Tendo fæster sig paa det underliggende 

 Zooeciums Apophyse (Fig. 8 b). Zooeciets forreste Flade 

 er temmelig flad, tynd og besat med spredte Kalkkorn 

 (Fig, 12); den bagerste Flade, der er mere convex, er 

 stærkt stribet paatvers. Striberne ere ophøiede og have 

 en skjæv Retning nedenfra opad, udenfra indad, og ere 

 paa den øverste Del mere divergerende (Fig. 11 b). 

 Aviculariet sidder paa det øvre, ydre Hjørne af Zooeciet, 

 nærmer sig Formen af et Ørnehoved, er kortstilket og 

 leddet (Fig. 11 d, d). Underkjæven er sculpteret med 

 radiære Tegninger, og det stærkt krummede Overnæbs 

 Sider ere vingede (Fig. 13, 14); Issen er meget hvælvet, 

 og Stilkens øverste Del strækker sig et Stykke op paa 

 Nakken, med hvilken den articulerer. Ooecier have vi 



in which a movement has been observed, that can have 

 any resemblance to the movement we have indicated; 

 there is nevertheless an essential difference; as also we 

 are not aware, that in this genus there has been observed 

 any special muscular apparatus for the movement. 



The first specimen was found by one of us (Daniels- 

 sen) at Slotholmen in Nordland, at the depth of 80 

 fathoms on clayey sand bottom. Several years afterwards, 

 we both found simultaneously 3 specimens in the Kors- 

 fjord at Bergen, also in clayey sand bottom, but at a 

 depth of 150—200 fathoms. 



K1NETOSK1AS ABBOBESCENS, Dan. 



(Tab. 12, fig. 9—14) 



Forhandlinger i Videnskabsselskabet i Christiania, 



Aar 1867, Pag. 23. 



Synon, BUGULA UMBELLA, Smitt. 



Kritisk Förteckning öfver Skandinaviens Hafsbryozoer, 1868, 



pag» 353, Tab. 30. 



The polyzoarium is flexible, and has a very short 

 stem, whence there radiate, umbrella-like, 4 large main 

 branches, which divide themselves dichotomically (Tab. 12, 

 fig. 9, 10). The zooecia, which are 0,58 Mm. long, 0,31 

 Mm. broad above, and 0,18 Mm. below, are situated alter- 

 nately in two rows; they are semi-transparent, oblong, 

 narrow, nearly pointed below, which is especially conspicu- 

 ous on the posterior surface; above, on the contrary, 

 they are broad, rounded, with oblique margin which goes 

 from within outwards, from below upwards, w r hereby the 

 interior upper angle becomes rounded off, while the ex- 

 terior upper angle becomes more acute (fig. 11, 12). The 

 aperture of the zooecium is oval, and is situated on the 

 upper part of the anterior surface, which is moreover 

 occupied by the so-called oral area (fig. 12 e, e). From 

 the middle part of the upper convexity of the zooecium, 

 nearer to the anterior margin, there proceeds a strong 

 horny apophysis, the base of which is broad, and the 

 upper, free, narrower extremity of which is rounded off. 

 (fig. 12 f, f). Where the branch divides itself, there are 

 on the zooecium whence the division proceeds, two such 

 apophyses which then assume a divergent position, and 

 extend further out towards the angles (fig. 12 f'). These 

 apophyses serve as points of insertion for a strong muscle, 

 which spreads radially up over the anterior surface of 

 the superincumbent zooecium towards the oral aperture; 

 while the rather thick tendon is attached to the apophysis 

 of the subjacent zooecium (fig. 8 b). The anterior sur- 

 face of the zooecium is rather flat, thin and covered 

 with scattered calcareous granules (fig. 12); the posterior 

 surface, which is more convex, is strongly striated trans- 

 versely. The striations are raised, and have an oblique 

 direction from below upwards, from without inwards; and 

 they are more divergent on the upper part (fig. 11 b). 

 The aviculary is situated on the upper exterior angle of 

 the zooecium; it resembles an eagle's head in shape; 

 it is short-stemmed and articulated (fig. 11 d, d). The under 



