22 Robert Fries. 



domea ej varat for lange — inora kort (stundom inom en timraa) ho- 

 jer sig i niveau med den ofriga huden. Voro "favi" samraanflytande, 

 synas en mangd linsstora fordjupningar, mellan hvilka skilnaden an- 

 tydes genom smala upphojda linier. 



Vi ofverga, nu till de sjukliga forandringar, haren pa ett af sjuk- 

 domen angripet stalle underga. Dessa blifva i borjan torra och glans- 

 losa och contrastera derigenom mot de omgifvande friska. Snart an- 

 taga de en gra (stundom rodlett) farg, blifva tunnare, ojemna och 

 skora, sa att de stundom brista i jemnhojd med crustorna. Vid lin- 

 drig dragning lossna de utan smarta, eller ock affalla de sjelfmant 

 (primitiv alopeci). Under microscopet visa de sig morka, opaka, ej 

 transparenta; vanligen medfoljer vid utdragningen den sjukligt foran- 

 drade rotslidan sasom ett farglost gelatinost ofverdrag, omgifvande 

 harroten. Pa sjelfva harets yta finnas stundom sporer samlade i storre 

 eller mindre grupper anda ned till harroten ; ofta antraffas afven svam- 

 pen mellan de sins emellan splittrade langsfibrerna l ). — Slutligen for- 

 storas harpapillerna, folliklarne oblitereras delvis eller helt och hallet, 

 hvaraf (definitiv) skallighet blir foljden 2 ). Nu forsvinna afven svamp- 

 crustorna, troligen af brist pa naring — qvarlemnande kala, bleka, 

 nedtryckta arr. 



Sadant ar sjukdomens vanliga forlopp, der ej verksam hjelp mel- 

 lankommer. I svarare fall beledsagas den af envisa pusfculosa erup- 

 tioner och ulcerationer, fran hvilka inflammationen nagon gang sprider 

 sig till underliggande vafnader, sa att verkliga abscesser uppsta; ja, 

 man skall t. o. m. sett cranii ben blottas, carieras och hjernans hin- 

 nor angripas. — Oftare, i synnerhet uar den har sitt sate i temporal- 

 regionen eller bakhufvudet, medfor den angioleucit med inflammation 

 af hals- och nackkortlarne. (Nagon gang uppgifves den afven orsaka 

 otitis, ophthalmi o. s. v., afvensom den ansetts inverka hammande pa 

 kroppens och sjalens utveckling). 



Vanligen forloper den likval h. o. h. locait och utan att medfora 

 nagra allmanna symptomer. Dock torde val den svara klada, som 

 medfoljer sjukdomen, underhallen och fordkad af de skaror af loss, 



') Om de microscopiska forandringarne handla utfdrligt Robin 1. c. samt 

 Hoffmann i "Bot. Zeit." 1867 M. 31. 



2 ) Harens forandring beror i borjan af talgkortlarnes upphorda secretion, 

 sedan hufvudsakligen af forandringar i papillen , hvilka ater hafva sin grund , 

 forutom i den compression, som "favi" utofva, i de mera djupliggande mo- 

 gelbild ingar, som kring densamma utvecklas. Dessas narvaro forklarar af- 

 ven den envishet, med hvilken svampen recidiverar, afven sedan alia crustor 

 blifvit aflagsnade. 



