﻿37 
  

  

  hindrede 
  en 
  saadan. 
  Af 
  megen 
  Interesse 
  er 
  det 
  nu, 
  at 
  Steusloff 
  (1905 
  p. 
  16) 
  ved 
  sine 
  

   Studier 
  af 
  Kalkaflejringerne 
  i 
  Rederang- 
  og 
  Moorsee-Bækkenerne 
  har 
  kunnet 
  paavise 
  

   en 
  saadan 
  Lagdeling. 
  Næsten 
  kalkfrie 
  og 
  derfor 
  graasorte 
  Lag 
  skifter 
  med 
  lysegraa 
  med 
  

   høj 
  Kalkprocent 
  (ca. 
  65.7 
  %). 
  De 
  kalkrige 
  er 
  tykkere 
  end 
  de 
  kalkfattige, 
  medens 
  den 
  

   absolute 
  Mængde 
  af 
  organisk 
  Substans 
  omtrent 
  er 
  den 
  samme 
  i 
  alle 
  Lagene. 
  Vistnok 
  

   med 
  Rette 
  gør 
  Steusloff 
  opmærksom 
  paa, 
  at 
  man 
  her 
  har 
  med 
  »Aarringe« 
  at 
  gøre. 
  

   De 
  kalkholdige 
  Lag 
  afsættes 
  i 
  Juli-Sept., 
  de 
  kalkfattige 
  om 
  Foraaret. 
  Paavisningen 
  er 
  

   af 
  Interesse, 
  bl. 
  a. 
  fordi 
  Striberne 
  i 
  det 
  saakaldte 
  »varviga 
  lera« 
  jo 
  er 
  blevet 
  tydet 
  paa 
  

   en 
  ganske 
  lignende 
  Vis 
  (De 
  Geer 
  1910). 
  Naar 
  jeg 
  i 
  sin 
  Tid 
  ikke 
  kunde 
  paavise 
  Striberne 
  

   i 
  Furesøaflej 
  ringerne 
  og 
  hellerikke 
  kan 
  det 
  nu, 
  er 
  det 
  maaske 
  fordi 
  de 
  i 
  frisk 
  Tilstand 
  

   er 
  altfor 
  henflydende, 
  muligvis 
  kan 
  de 
  ses, 
  hvis 
  man 
  raadede 
  over 
  Profder, 
  der 
  gik 
  ned 
  

   i 
  Aflejringernes 
  dybere 
  Partier. 
  

  

  Bagsværd 
  Sø. 
  

  

  Kort 
  V 
  A. 
  

  

  Søens 
  Størrelse 
  er 
  120.6 
  ha, 
  H. 
  o. 
  H. 
  18 
  m. 
  Den 
  er 
  strakt 
  i 
  Retningen 
  VNV 
  — 
  ØSØ. 
  

   Omtrent 
  midt 
  i 
  Soen 
  ligger 
  en 
  mindre 
  O. 
  Tilløbs- 
  og 
  Afløbsforholdene 
  er 
  ret 
  mærkelige. 
  

   Af 
  egentlige 
  Tillob 
  har 
  Soen, 
  særlig 
  i 
  Sommerhalvaaret, 
  omtrent 
  ingen. 
  Hovedtillobet 
  i 
  

  

  = 
  J^ 
  

  

  BagsvæixL 
  So 
  

  

  Fig. 
  8. 
  Tværsnit. 
  

  

  Soens 
  vestlige 
  Hjorne, 
  en 
  lille 
  Bæk 
  fra 
  Hulso, 
  forer 
  den 
  største 
  Del 
  af 
  Aaret 
  slet 
  ikke 
  Vand. 
  

   Det 
  naturlige 
  Afløb 
  findes 
  ved 
  Nybro, 
  hvor 
  Søen 
  gennem 
  en 
  Kanal 
  staar 
  i 
  Forbindelse 
  

   med 
  Afløbet 
  fra 
  Furesø, 
  kort 
  før 
  dette 
  træder 
  ind 
  i 
  Lyngby 
  Sø. 
  For 
  Øjeblikket 
  forandres 
  

   Aflobet 
  imidlertid 
  ofte 
  til 
  Tillob, 
  idet 
  Vandet 
  fra 
  Furesø, 
  enten 
  naar 
  der 
  lukkes 
  storre 
  

   Vandmasser 
  ud 
  gennem 
  Slusen 
  ved 
  Frederiksdal, 
  eller 
  naar 
  Østenstormen 
  presser 
  Vandet 
  

   op 
  gennem 
  Bagsværdkanalen, 
  løber 
  gennem 
  denne 
  og 
  ind 
  i 
  Bagsværd 
  Sø. 
  Man 
  ser 
  da 
  

   Furesoens 
  Vand 
  som 
  en 
  mork 
  Stribe 
  fortone 
  sig 
  op 
  gennem 
  det 
  gulgrønne 
  Bagsværdvand. 
  

   Saa 
  skifter 
  Strømmen, 
  og 
  Kanalen, 
  der 
  nu 
  tjente 
  som 
  Tilløb, 
  bliver 
  Afløb 
  igen. 
  

  

  Bagsværd 
  Sø 
  er 
  overordentlig 
  lav. 
  Dybden 
  er 
  3 
  m. 
  Kun 
  helt 
  oppe 
  i 
  den 
  østlige 
  

   Del 
  lindes 
  en 
  mindre 
  Plet, 
  der 
  er 
  4 
  m. 
  2 
  Meter 
  Kurven 
  følger 
  næsten 
  overalt 
  Kysten 
  

   meget 
  nøje 
  og 
  tæt 
  ind 
  til 
  denne, 
  derpaa 
  skraaner 
  Bunden 
  ganske 
  jævnt 
  ned 
  til 
  3 
  m, 
  

   men 
  dybere 
  bliver 
  Søen 
  i 
  alt 
  væsentligt 
  heller 
  ikke. 
  I 
  vestsydvestlig 
  Retning 
  for 
  Øen 
  

   lindes 
  et 
  Par 
  mindre 
  Banker, 
  ellers 
  synes 
  hele 
  Bunden 
  udenfor 
  2 
  Meter 
  Kurven 
  næsten 
  

   saa 
  plan 
  som 
  et 
  Stuegulv. 
  

  

  Bagsværdso 
  er 
  karakteriseret 
  ved 
  sit 
  overordentlig 
  uigennemsigtige, 
  uklare 
  Vand. 
  

   Gennemsigtigheden 
  er 
  den 
  største 
  Del 
  af 
  Aaret 
  næppe 
  mere 
  end 
  y 
  2 
  — 
  1 
  m 
  - 
  Det 
  er, 
  saa 
  

   vidt 
  jeg 
  kan 
  se, 
  ikke 
  Plankton, 
  der 
  foraarsager 
  dette 
  Fænomen, 
  men 
  derimod 
  Bunden. 
  

   Forholdet 
  er 
  ganske 
  det 
  samme 
  som 
  i 
  Arresø. 
  Selv 
  en 
  ikke 
  stærk 
  Vind 
  spores 
  ned 
  paa 
  

   Bunden 
  af 
  den 
  lavvandede 
  Sø. 
  Bølgerne 
  sætter 
  Bunden 
  op, 
  og 
  det 
  er 
  i 
  hvert 
  Fald 
  for 
  

  

  