﻿56 
  

  

  Tilfælde 
  nedsættes 
  Gennemsigtigheden 
  i 
  sidstnævnte 
  i 
  den 
  Grad, 
  at 
  det 
  meget 
  vel 
  er 
  

   muligt, 
  at^her 
  er 
  en 
  Grund 
  til, 
  at 
  Søbunden 
  er 
  bleven 
  fuldkommen 
  bar. 
  

  

  Det 
  kan 
  ogsaa 
  fremhæves, 
  at 
  Humussyrerne 
  navnlig 
  hen 
  paa 
  Efteraaret 
  kan 
  farve 
  

   Vandet 
  saa 
  mørkebrunt, 
  at 
  Gennemsigtigheden 
  ogsaa 
  derved 
  nedsættes. 
  I 
  disse 
  mørke- 
  

   brune 
  Mosevande 
  kan 
  Bunden 
  næsten 
  helt 
  dækkes 
  af 
  Fontinalis; 
  desuden 
  kan 
  Cerato- 
  

   phyllum 
  forekomme. 
  

  

  Saafremt 
  Bundhøjning 
  og 
  Tillukning 
  af 
  Soen 
  virkelig 
  fortrinsvis 
  foregaar 
  ved 
  Hjælp 
  

   af 
  disse, 
  de 
  inderste 
  Plantebælter, 
  er 
  det 
  klart, 
  at 
  førend 
  Søbunden 
  har 
  højnet 
  sig 
  saa 
  

   meget, 
  at 
  Vandstanden 
  kun 
  er 
  ca. 
  4 
  m, 
  vil 
  denne 
  Vegetation 
  ikke 
  kunne 
  rykke 
  ud 
  over 
  

   den. 
  Litoralzonens 
  inderste 
  Plantesamfund 
  gaar 
  nemlig 
  i 
  vore 
  Søer 
  som 
  Begel 
  ikke 
  ud 
  

   over 
  Dybden 
  paa 
  ca. 
  4 
  m. 
  Det 
  kritiske 
  Punkt 
  i 
  disse 
  Søers 
  Tilgroningshistorie 
  er 
  det 
  

   Tidspunkt, 
  da 
  Nymphæaceerne 
  og 
  Potamogetoneernes 
  Formationer 
  kan 
  rykke 
  ud 
  over 
  

   Søbunden. 
  Da 
  tilfører 
  de, 
  og 
  ret 
  pludselig, 
  Søen 
  en 
  bundhøjnende 
  Faktor, 
  hvortil 
  den 
  

   før 
  intet 
  Sidestykke 
  har 
  haft. 
  

  

  Bundhøj 
  ningen 
  er 
  nemlig 
  tidligere 
  ganske 
  væsentlig 
  foregaaet 
  gennem 
  Materiale, 
  

   der 
  stammede 
  fra 
  Plankton 
  eller 
  fra 
  Bred 
  (Detritus), 
  endvidere 
  fra 
  alt 
  det 
  Materiale, 
  

   der 
  gennem 
  Tilløbene 
  er 
  ført 
  ud 
  i 
  Søerne. 
  I 
  saadanne 
  smaa 
  Soer, 
  som 
  det 
  her 
  drejer 
  sig 
  

   om, 
  er 
  det 
  sidstnævnte 
  som 
  oftest 
  forsvindende 
  ringe; 
  i 
  store 
  Dele 
  af 
  Aaret 
  er 
  Tilløbene 
  

   endog 
  stoppede. 
  Ganske 
  særlige 
  Forhold 
  raader 
  i 
  Lyngby 
  Sø, 
  hvor 
  den 
  forholdsvis 
  store 
  

   Mølleaa 
  sender 
  betydelige 
  Vandmasser 
  ud 
  i 
  Soen 
  og 
  vistnok 
  i 
  dennes 
  østhge 
  Hjørne 
  

   aflejrer 
  store 
  Mængder 
  af 
  Materiale, 
  maaske 
  største 
  Delen 
  af 
  det, 
  hvoraf 
  den 
  brede 
  

   Lyngby 
  Mose 
  opbygges. 
  

  

  Der 
  er 
  dog 
  ganske 
  øjensynligt 
  visse 
  særlige 
  Betingelser 
  for, 
  at 
  de 
  ovennævnte 
  Plante- 
  

   grupper 
  kan 
  rykke 
  ud 
  og 
  tage 
  Sobunden 
  i 
  en 
  ca. 
  4 
  m 
  dyb 
  So 
  i 
  Besiddelse. 
  Der 
  gives 
  

   Søer, 
  der 
  endog 
  har 
  ringere 
  Dyb, 
  men 
  som 
  alligevel 
  stadig 
  holder 
  sig 
  aabne, 
  medens 
  

   der 
  er 
  andre, 
  der 
  næsten 
  samtidig 
  med, 
  at 
  4 
  m 
  Dybet 
  naas, 
  dækkes 
  med 
  Vegetation. 
  

   En 
  væsentlig 
  Betingelse 
  for 
  hurtig 
  Tilgroning 
  er 
  Vandets 
  større 
  eller 
  mindre 
  Gennem- 
  

   sigtighed, 
  en 
  anden 
  er 
  Orienteringen 
  af 
  Søens 
  Længdeakse 
  i 
  Forhold 
  til 
  den 
  fremherskende 
  

   Vindretning. 
  I 
  Bagsværd 
  Søs 
  yderst 
  uigennemsigtige 
  Vand 
  (hvid 
  Skive 
  forsvinder 
  om 
  

   Sommeren 
  i 
  en 
  Dybde 
  af 
  knap 
  ]/ 
  2 
  m), 
  og 
  i 
  at 
  Bagsværd 
  So 
  væsentbg 
  er 
  strakt 
  i 
  VNV.- 
  

   Betning, 
  hvorved 
  Forholdene 
  her 
  er 
  meget 
  urolige, 
  ser 
  jeg 
  Hovedgrundene 
  til, 
  at 
  Soen, 
  

   skønt 
  den 
  i 
  Folge 
  sin 
  Dybde 
  er 
  moden 
  til 
  at 
  gro 
  til, 
  dog 
  stadig 
  holder 
  sig 
  aaben. 
  Hvad 
  

   der 
  om 
  Sommeren 
  er 
  skudt 
  ud 
  af 
  fremspringende 
  Tunger 
  i 
  Scirpus-Phragmites-Bæltet 
  

   paa 
  Nordsiden, 
  fejer 
  Efteraarsstormene 
  og 
  Foraarets 
  brydende 
  Is 
  los 
  og 
  transporterer 
  

   det 
  hen 
  i 
  den 
  vestlige 
  Bugt, 
  hvor 
  Materialet 
  danner 
  smaa, 
  svommende 
  Øer, 
  som 
  senere 
  

   hen 
  fortrinsvis 
  sønderbrydes 
  og 
  pulveriseres. 
  I 
  skarp 
  Modsætning 
  til 
  Bagsværd 
  Sø 
  staar 
  

   Lyngby 
  Sø, 
  ganske 
  vist 
  med 
  noget 
  mindre 
  Dybde, 
  men 
  forst 
  og 
  fremmest 
  med 
  det 
  langt 
  

   mere 
  gennemsigtige 
  Vand 
  (1 
  — 
  1 
  V 
  2 
  m) 
  og 
  sine 
  mere 
  rolige 
  Forhold. 
  Paa 
  tværs 
  af 
  Søen 
  

   faar 
  de 
  sydvestlige 
  Vinde 
  ikke 
  Vej 
  nok 
  at 
  trække: 
  i 
  Lyngby 
  So 
  er 
  Vandet 
  næsten 
  altid 
  

   roligt. 
  Skyttet 
  for 
  alle 
  Vinde 
  kan 
  Tilvæksten 
  her 
  foregaa 
  langs 
  den 
  sv'deksponerede 
  

   Side, 
  hvor 
  Vegetationen 
  udfolder 
  sig 
  til 
  en 
  Yppighed, 
  hvortil 
  kun 
  faa 
  Steder 
  i 
  vort 
  Land 
  

   viser 
  Magen. 
  Aar 
  for 
  Aar 
  rykker 
  Sivranden 
  her 
  længere 
  mod 
  Syd. 
  Bhizomflager 
  los- 
  

   river 
  sig, 
  strander 
  paa 
  den 
  anden 
  Side 
  og 
  vokser 
  videre 
  der. 
  Bunden 
  er 
  nu 
  hojnet 
  saa 
  

   stærkt, 
  at 
  Planter 
  med 
  Flydeblade 
  kan 
  dække, 
  hele 
  Soen. 
  Naar 
  forst 
  dette 
  Tidspunkt 
  

  

  