﻿65 
  

  

  For 
  Characeer 
  og 
  Mosser 
  vil 
  der 
  i 
  det 
  følgende 
  blive 
  gjort 
  nærmere 
  Rede. 
  Om 
  

   Zannichellia 
  og 
  Elodea 
  bemærkes 
  følgende: 
  

  

  Zannichellia 
  major 
  er 
  kun 
  fundet 
  paa 
  den 
  fremspringende 
  Pynt 
  ved 
  Dronninggaard 
  

   paa 
  Østsiden 
  i 
  en 
  Dybde 
  af 
  2 
  — 
  3 
  m. 
  

  

  Elodea 
  canadensis 
  er 
  næsten 
  lige 
  saa 
  hyppig 
  som 
  Polamogelon 
  perfoliatus 
  og 
  har 
  

   ifølge 
  W-L.s 
  Anskuelse 
  i 
  tidligere 
  Tid 
  været 
  langt 
  mere 
  dominerende. 
  Den 
  lever 
  baade 
  

   paa 
  lavt 
  og 
  dybt 
  Vand 
  (1 
  — 
  7,5 
  m). 
  W-L. 
  angiver, 
  at 
  han 
  ofte 
  langt 
  udenfor 
  Vegetations- 
  

   zonen 
  paa 
  15 
  — 
  17 
  m 
  finder 
  løse 
  Skud 
  af 
  Elodea. 
  Inde 
  i 
  Store 
  Kalven 
  paa 
  indtil 
  2 
  m 
  Vand 
  

   danner 
  efter 
  W-L. 
  Planten 
  i 
  Efteraaret 
  sine 
  vinterknoplignende, 
  tæt 
  trængte 
  Skud, 
  medens 
  

   saadanne 
  ikke 
  findes 
  om 
  Vinteren 
  paa 
  Planten 
  fra 
  7 
  m. 
  Den 
  har 
  her 
  hele 
  Vinteren 
  en 
  

   meget 
  smuk, 
  lysegrøn 
  Farve. 
  

  

  Til 
  denne 
  Association 
  maa 
  maaske 
  endnu 
  føjes 
  den 
  ikke 
  ubetydelige 
  Bestand 
  af 
  

   Scirpus 
  lacusier, 
  som 
  vokser 
  udenfor 
  det 
  egentlige 
  Scirpus-Phragmites-Bælte, 
  og 
  hvis 
  Planter 
  

   kun 
  bestaar 
  af 
  linieformede, 
  submerse 
  Blade. 
  Under 
  denne 
  Form 
  kan 
  Planten 
  træffes 
  

   helt 
  ud 
  til 
  7 
  m. 
  Paa 
  de 
  dybeste 
  Pladser 
  drejer 
  det 
  sig 
  maaske 
  dog 
  om 
  løsrevne 
  Planter. 
  

  

  Hydrochariternes 
  Samfund. 
  1 
  ) 
  

  

  Hydrochrariternes 
  Samfund 
  bestaar 
  i 
  Furesø 
  udelukkende 
  af 
  submerse 
  Arter. 
  

   Hydrocharis 
  morsus 
  ranx 
  har 
  jeg 
  ikke 
  set 
  i 
  Furesø, 
  men 
  den 
  er 
  muligvis 
  overset. 
  Til 
  

   dette 
  Samfund 
  maa 
  folgende 
  Arter 
  regnes: 
  

  

  Ceraiophyllum 
  demersum 
  

  

  Myriophyllum 
  spicatum 
  

  

  Slratiotes 
  aloides 
  

  

  Utricularia 
  sp. 
  

   Af 
  disse 
  Arter 
  har 
  kun 
  de 
  to 
  førstnævnte 
  større 
  Udbredelse. 
  Begge 
  findes 
  især 
  

   i 
  Store 
  Kalven 
  og 
  paa 
  Storebanke 
  midt 
  i 
  Søen. 
  Om 
  Ceraiophyllum 
  meddeler 
  W-L., 
  

   at 
  den 
  endnu 
  i 
  Januar 
  1916 
  paa 
  ca. 
  5 
  m 
  herude 
  var 
  i 
  fuld 
  Vigeur, 
  samt 
  at 
  Hvileknop- 
  

   dannelse 
  paa 
  dette 
  Tidspunkt 
  her 
  ikke 
  fandtes. 
  Efter 
  stærke 
  Storme 
  i 
  Vinterhalvaaret 
  

   skyller 
  den 
  ofte 
  op 
  paa 
  Kysten. 
  Heller 
  ikke 
  da 
  viser 
  disse 
  Planter 
  de 
  Hvileknopper, 
  

   der 
  ellers 
  er 
  saa 
  karakteristiske 
  i 
  talrige 
  mindre 
  Vande. 
  Dybde 
  2 
  — 
  7 
  m. 
  Myriophyllum 
  

   spicatum, 
  der 
  hvert 
  Aar 
  kommer 
  til 
  Blomstring 
  i 
  Store 
  Kalven, 
  synes 
  heller 
  ikke, 
  i 
  hvert 
  

   Fald 
  paa 
  dybere 
  Vand, 
  at 
  danne 
  Turioner. 
  Vinterens 
  Opskylsdynger, 
  der 
  for 
  en 
  meget 
  

   væsentlig 
  Del 
  bestaar 
  af 
  Myriophyllum, 
  har 
  ingen 
  Turioner, 
  og 
  Planterne 
  ser 
  ganske 
  

   ud 
  som 
  om 
  Sommeren 
  (W-L.) 
  Slratiotes 
  aloides 
  er 
  ikke 
  fundet 
  udenfor 
  Store 
  Kalven. 
  

   Den 
  optræder 
  særlig 
  i 
  Bugtens 
  inderste 
  Dele 
  og 
  gaar 
  næppe 
  ud 
  over 
  3 
  m 
  Dybde. 
  Den 
  

   menes 
  paa 
  denne 
  Lokalitet 
  Aar 
  ud 
  og 
  Aar 
  ind 
  at 
  ligge 
  forankret 
  paa 
  Søbunden 
  og 
  synes 
  

   ikke 
  at 
  komme 
  til 
  Blomstring. 
  

  

  Utricularia 
  sp. 
  er 
  kun 
  fundet 
  i 
  Store 
  Kalven, 
  i 
  Bugten 
  ved 
  Farum 
  og 
  i 
  Bugten 
  

   mellem 
  Frederiksdal 
  og 
  Laboratoriet. 
  Den 
  spiller 
  en 
  ganske 
  underordnet 
  Rolle 
  i 
  Søen. 
  

   Dybde 
  ^-2m. 
  

  

  ') 
  Betegnelsen 
  Megaplankton 
  er 
  formentlig 
  uheldig; 
  de 
  herhen 
  horende 
  Arter 
  forekommer 
  som 
  

   Regel 
  ikke 
  i 
  den 
  pelagiske 
  Region; 
  de 
  er 
  overvejende 
  eller 
  udelukkende 
  Litoralformer, 
  de 
  findes 
  

   enten 
  flydende 
  i 
  Overfladen 
  eller 
  hvilende 
  med 
  de 
  henraadnende 
  Dele 
  paa 
  Bunden. 
  (W-L.). 
  

  

  I). 
  K. 
  D. 
  Vldensk 
  Selsk 
  Skr., 
  naturvidensk. 
  og 
  malhem. 
  AM-, 
  8. 
  Hække. 
  III, 
  1. 
  9 
  

  

  