﻿35 
  

  

  bestaa 
  af 
  Palmellaceer, 
  Croococcaceer 
  og 
  Diatoméer; 
  Oscillatorierne 
  skulde 
  væve 
  Laget 
  

   sammen 
  til 
  et 
  Tæppe. 
  Mig 
  bekendt 
  har 
  ingen 
  nogensinde 
  studeret 
  dette 
  Lag 
  nærmere; 
  

   der 
  er 
  ingen, 
  der 
  har 
  turdet 
  paastaa, 
  at 
  han 
  under 
  den 
  Form, 
  Forel 
  har 
  omtalt 
  det, 
  

   har 
  genfundet 
  det. 
  Selv 
  har 
  jeg 
  under 
  et 
  8 
  Dages 
  Ophold 
  hos 
  Forel 
  haft 
  Prøver, 
  vi 
  

   sammen 
  tog 
  op 
  fra 
  Genfersøens 
  Bund, 
  staaende 
  i 
  Kælderen 
  hos 
  Forel, 
  men 
  jeg 
  fik 
  ikke 
  

   dette 
  Lag 
  at 
  se. 
  Paa 
  en 
  senere 
  Rejse 
  til 
  Schweiz 
  spurgte 
  jeg 
  udtrykkelig 
  dem, 
  der 
  havde 
  

   ledet 
  den 
  store 
  Undersøgelse 
  af 
  Vierwaldstådtersøens 
  Bundfauna, 
  om 
  de 
  havde 
  set 
  det, 
  

   men 
  fik 
  altid 
  benægtende 
  Svar. 
  Paa 
  den 
  anden 
  Side 
  omtales 
  fra 
  Bodensøen 
  af 
  Schroter 
  

   og 
  Kirchner 
  i 
  en 
  Dybde 
  af 
  75 
  m 
  »eine 
  diinne 
  farblose 
  Oscillatoria-Avt«, 
  en 
  Diatomeeflora 
  

   identisk 
  med 
  Breddens, 
  samt 
  nogle 
  Grønalger. 
  Fra 
  lac 
  d'Annecy 
  omtaler 
  Le 
  Roux 
  

   (1907 
  p.42) 
  i 
  30 
  — 
  50 
  m 
  en 
  lignende 
  Flora. 
  Han 
  siger 
  at 
  »les 
  Oscillariées 
  forment 
  comme 
  

   une 
  trame 
  låche 
  au 
  tapis 
  uniforme 
  des 
  Diatomées«. 
  

  

  For 
  Bodensøens 
  Vedkommende 
  har 
  Lauterborn 
  (1907 
  p, 
  237) 
  i 
  en 
  Dybde 
  af 
  

   21 
  m 
  paavist 
  en 
  Svovlbakterie 
  (Thioploca 
  Schmidlei). 
  Hans 
  fortræffelige, 
  Arbejde: 
  Die 
  

   sapropelische 
  Lebewelt 
  (1915 
  p. 
  395), 
  saavel 
  som 
  Wilhelmi's 
  Arbejde: 
  Plankton 
  und 
  

   Tripton 
  (1916 
  p. 
  113), 
  omhandler 
  Ailejringer, 
  som, 
  om 
  end 
  de 
  væsentlig 
  hører 
  mindre 
  

   Vandmasser 
  til, 
  dog 
  er 
  nærbeslægtede 
  med 
  de 
  dybe 
  Søbundsaflejringer. 
  

  

  Furesøens 
  Bundaflejringer 
  synes 
  ikke 
  at 
  vise 
  noget, 
  der 
  kan 
  betegnes 
  som 
  »feutre 
  

   organique«. 
  Lagt 
  frisk 
  under 
  Mikroskopet 
  viser 
  det 
  øverste 
  brune 
  Lag 
  sig 
  at 
  bestaa 
  

   af 
  smaa 
  fnuggede 
  Gryn 
  uden 
  fast 
  Form 
  og 
  med 
  udflydende, 
  uregelmæssige 
  Rande. 
  Iblan- 
  

   ding 
  af 
  Lerpartikler 
  var 
  paa 
  det 
  Tidspunkt, 
  jeg 
  undersøgte 
  Overfladen, 
  Dec.-Jan., 
  

   kun 
  ringe, 
  men 
  det 
  er 
  meget 
  sandsynligt, 
  at 
  Bundfældning 
  af 
  Leret 
  foregaar 
  til 
  andre 
  

   Aarstider, 
  særlig 
  efter 
  Foraarsstormene 
  og 
  efter 
  Islosningen. 
  Sandkorn 
  findes 
  næsten 
  

   ikke; 
  derimod 
  staar 
  der 
  over 
  Søbundsoverfladen 
  i 
  Skaalene 
  store 
  Mængder 
  af 
  brune, 
  

   fnuggede 
  Masser, 
  utvivlsomt 
  Jærnoxydhydrat, 
  hvis 
  Mængde 
  sikkert 
  ogsaa 
  veksler 
  til 
  

   de 
  forskellige 
  Aarstider 
  (se 
  ovenfor). 
  Den 
  aldeles 
  overvejende 
  Del 
  af 
  de 
  smaa 
  oven- 
  

   nævnte 
  Gryn 
  har 
  efter 
  mit 
  Skøn 
  organisk 
  Oprindelse. 
  

  

  Under 
  mine 
  Planktonundersøgelser 
  fik 
  jeg 
  med 
  Lukkenet 
  paa 
  dybt 
  Vand 
  ofte 
  

   Resterne 
  op 
  af 
  de 
  Planktonorganismer, 
  der 
  tidligere 
  havde 
  dannet 
  deres 
  store 
  Maksima 
  

   i 
  Overfladen. 
  I 
  de 
  dybere 
  Vandlag 
  kunde 
  man 
  finde 
  uhyre 
  Masser 
  f. 
  Eks. 
  af 
  henfal- 
  

   dende 
  Ceratium 
  hirundinella. 
  Skelettet 
  var 
  opløst 
  i 
  sine 
  enkelte 
  Plader, 
  og 
  foruden 
  

   disse 
  indeholdt 
  Vandmasserne 
  en 
  utrolig 
  Mængde 
  fnuggede, 
  grynlignende 
  Masser, 
  der 
  

   ikke 
  var 
  andet 
  end 
  Celleindholdet. 
  Form, 
  Udseende 
  og 
  Størrelse 
  af 
  disse 
  svævende 
  Fnug 
  

   svarer 
  ganske 
  til 
  den 
  fnuglignende, 
  grynede 
  Bundfældning 
  paa 
  Søbundens 
  Overflade, 
  

   nogle 
  af 
  dem 
  bar 
  endnu 
  enkelte 
  af 
  Skelettets 
  Plader 
  siddende 
  paa 
  sig. 
  Ud 
  fra 
  disse 
  Iagt- 
  

   tagelser, 
  anstillede 
  mange 
  Gange, 
  er 
  jeg 
  tilbøjelig 
  til 
  at 
  tro, 
  at 
  i 
  vore 
  ikke 
  synderlig 
  dybe 
  

   Søer 
  naar 
  Planktonorganismernes 
  Celleindhold, 
  især 
  efter 
  de 
  store 
  Planktonmaksima, 
  ofte 
  

   som 
  en 
  fin 
  Regn 
  Søbunden 
  og 
  aflejres 
  paa 
  denne. 
  Filtrerer 
  man 
  det 
  Vand, 
  der 
  løber 
  fra 
  Bund- 
  

   hentéren, 
  viser 
  det 
  sig 
  at 
  indeholde 
  uhyre 
  Mængder 
  dels 
  af 
  fnuggede 
  Jærnudfældninger, 
  

   dels 
  Masser 
  af 
  Skeletdele 
  af 
  Planktonorganismer. 
  Et 
  mere 
  gennemfort 
  Studium 
  af 
  dette 
  

   Filtrat 
  vil 
  muligvis 
  have 
  Interesse. 
  

  

  Det 
  rige 
  Plante- 
  og 
  Dyreliv, 
  som 
  jeg 
  efter 
  Undersøgelserne 
  i 
  andre 
  Lande 
  maatte 
  

   have 
  ventet, 
  fandt 
  jeg 
  i 
  den 
  ovennævnte 
  brune 
  Overflade 
  kun 
  meget 
  lidt 
  af. 
  I 
  den 
  friske, 
  

   lige 
  optagne 
  Prøve 
  ses 
  intet 
  til 
  Traadbakterier 
  eller 
  Oscillatorier. 
  Der 
  findes 
  en 
  Del 
  

  

  5* 
  

  

  