﻿32 
  

  

  en 
  alm. 
  Tro, 
  at 
  denne 
  Plante 
  paa 
  en 
  eller 
  anden 
  Vis 
  øver 
  sin 
  Indflydelse 
  ved 
  Somalmens 
  

   Dannelse. 
  Rødderne 
  er 
  ofte 
  beklædt 
  med 
  tykke 
  Cylindre 
  af 
  Sømalm; 
  de 
  brydes 
  i 
  Styk- 
  

   ker 
  og 
  forandres 
  til 
  perlesnorformede 
  Kæder, 
  hvis 
  enkelte 
  Led 
  falder 
  fra 
  hinanden 
  og 
  

   ligger 
  løst 
  i 
  Gytjen. 
  

  

  Der 
  rejser 
  sig 
  nu 
  det 
  Spørgsmaal: 
  Hvorfor 
  er 
  Bønnemalmsdannelsen 
  indskrænket 
  

   til 
  dette 
  Bælte 
  paa 
  ca. 
  7--20, 
  højst 
  30 
  m? 
  Hvorfor 
  opstaar 
  den 
  ikke 
  inde 
  paa 
  lavt 
  Vand, 
  

   og 
  hvorfor 
  mangler 
  den 
  ganske 
  ude 
  paa 
  de 
  dybere 
  Søbunde? 
  Fænomenet 
  synes 
  ved 
  en 
  

   løsere 
  Betragtning 
  at 
  finde 
  sin 
  naturlige 
  Forklaring 
  deri, 
  at 
  de 
  grovere 
  Partikler 
  som 
  

   Skalfragmenter, 
  Sandkorn, 
  etc. 
  i 
  Furesø 
  i 
  hvert 
  Fald 
  næsten 
  kun 
  findes 
  indenfor 
  20 
  

   Meter 
  Kurven 
  og 
  næsten 
  ganske 
  mangler 
  udenfor 
  denne. 
  Idet 
  Inkrustationerne 
  finder 
  

   Sted 
  om 
  disse 
  Smaastykker, 
  og 
  udsættes 
  de 
  for 
  Rulning 
  af 
  Bølgeslag 
  og 
  Strøm, 
  skulde 
  

   man 
  synes, 
  at 
  man 
  her 
  havde 
  de 
  vigtigste 
  Momenter 
  til 
  Forstaaelsen 
  af 
  Bønnemalmens 
  

   Genese. 
  

  

  Saa 
  ligetil 
  er 
  Sagen 
  imidlertid 
  ikke. 
  De 
  dybere 
  Søbunde 
  mangler 
  jo 
  for 
  det 
  første 
  

   ikke 
  grovere 
  Materiale. 
  Ganske 
  blottet 
  for 
  fint 
  Sand 
  er 
  Furesoens 
  dybeste 
  Søbund 
  ikke. 
  

   Skalfragmenter 
  særlig 
  af 
  Limnæer 
  kan 
  træffes; 
  først 
  og 
  fremmest 
  indeholder 
  de 
  dybeste 
  

   Partier 
  talrige 
  Pisidier. 
  Her 
  rejser 
  sig 
  straks 
  det 
  Sporgsmaal: 
  Hvorfor 
  er 
  Pisidierne 
  fra 
  

   20 
  — 
  40 
  m 
  aldrig 
  inkrusterede 
  med 
  Brunjærnsten, 
  medens 
  de 
  meget 
  ofte 
  er 
  det 
  i 
  10 
  — 
  20 
  m 
  

   Bæltet? 
  Hvorfor 
  bærer 
  Sandkornene 
  ude 
  over 
  20 
  m 
  aldrig 
  Hætter 
  af 
  Brunjærnsten, 
  

   medens 
  de 
  næsten 
  altid 
  er 
  mer 
  eller 
  mindre 
  sorte 
  i 
  10 
  — 
  20 
  m 
  Bæltet? 
  Hertil 
  kommer 
  

   endvidere 
  følgende: 
  Sigter 
  man 
  Bunden 
  fra 
  ca. 
  30 
  m 
  gennem 
  fine 
  Planktonnet, 
  finder 
  

   man 
  ikke 
  Sigteprøven 
  saaledes 
  som 
  indenfor 
  20 
  m 
  ligesom 
  gennemdrysset 
  af 
  talrige 
  sorte 
  

   Prikker. 
  Det 
  er 
  et 
  Fænomen, 
  som 
  kun 
  træffes 
  paa 
  den 
  Del 
  af 
  Sobunden, 
  der 
  ligger 
  i 
  

   7 
  — 
  20 
  m 
  Bæltet. 
  At 
  Strømme 
  og 
  Bolger 
  ude 
  paa 
  Dybder 
  af 
  10 
  — 
  20 
  m 
  endvidere 
  væ- 
  

   sentlig 
  skulde 
  kunne 
  bidrage 
  til, 
  at 
  Partiklerne 
  rulledes, 
  saa 
  at 
  derved 
  Bonnemalmens 
  

   ejendommelige 
  Kugleformer 
  fremkom, 
  er 
  næppe 
  sandsynligt. 
  For 
  dette 
  Punkts 
  Ved- 
  

   kommende 
  har 
  iøvrigt 
  allerede 
  Potonié 
  (Weltner 
  1905 
  p. 
  288) 
  rigtig 
  fremhævet, 
  at 
  

   Rulning 
  ikke 
  er 
  nodvendig, 
  for 
  at 
  en 
  Kugledannelse 
  kan 
  opstaa. 
  En 
  saadan 
  fremkommer 
  

   simpelthen 
  ved, 
  at 
  Jærnet 
  aflejres 
  ligeligt 
  om 
  vedkommende 
  i 
  det 
  blode 
  Slam 
  nedsæn- 
  

   kede 
  Partikel. 
  

  

  For 
  at 
  forstaa 
  Ronnemalmens 
  Genese 
  maa 
  man 
  formentlig 
  folge 
  ganske 
  andre 
  

   Veje 
  end 
  dem, 
  man 
  indtil 
  for 
  nylig 
  har 
  fulgt. 
  For 
  Furesoens 
  Vedkommende 
  kan 
  Op- 
  

   mærksomheden 
  henledes 
  paa 
  folgende. 
  Hvorvidt 
  den 
  folgende 
  Forklaring 
  har 
  Gyldig- 
  

   hed 
  for 
  Sømalmsdannelse 
  i 
  andre 
  Soer 
  maa 
  henstaa 
  uafgjort. 
  Denne 
  er 
  ojensynlig 
  af 
  

   en 
  yderst 
  forskellig 
  Natur, 
  og 
  en 
  Generalisering 
  fra 
  So 
  til 
  So 
  er 
  paa 
  vor 
  Videns 
  nuværende 
  

   Standpunkt 
  næppe 
  korrekt. 
  Saa 
  vidt 
  jeg 
  kan 
  se, 
  vil 
  den 
  næppe 
  finde 
  fuld 
  Anvendelse 
  

   til 
  Forstaaelsen 
  af 
  de 
  mægtige 
  Aflejringer 
  i 
  Sverrig 
  og 
  Finland, 
  fra 
  hvilke 
  Furesoaflej- 
  

   ringerne 
  i 
  meget 
  væsentlig 
  Grad 
  afviger 
  (se 
  særlig 
  Aschan's 
  og 
  Aarnio's 
  Arbejder). 
  

  

  Ud 
  fra 
  de 
  Kendsgerninger, 
  at 
  Sobunden 
  i 
  Brunjærnstensbæltet 
  har 
  en 
  pletvis 
  stær- 
  

   kere 
  rødbrun 
  Farve, 
  at 
  faste 
  Legemer 
  inkrusteres 
  med 
  Jærn 
  i 
  dette, 
  men 
  ikke 
  udenfor 
  

   dette, 
  at 
  der 
  sker 
  en 
  pulverformet 
  Udfældning 
  her, 
  som 
  ikke 
  findes 
  i 
  andre 
  Bælter, 
  at 
  

   Vandet, 
  der 
  løber 
  af 
  Bundhenteren, 
  i 
  dette 
  Bælte 
  altid 
  er 
  rodbrunt, 
  men 
  klart 
  eller 
  graat 
  

   udenfor 
  dette, 
  har 
  jeg 
  draget 
  den 
  Slutning, 
  at 
  Jærnudfældningen 
  foregik 
  med 
  storre 
  In- 
  

   tensitet 
  i 
  7 
  — 
  :20 
  m 
  Bæltet 
  end 
  udenfor 
  dette. 
  Man 
  maatte 
  i 
  saa 
  Fald 
  formode, 
  at 
  der 
  i 
  

  

  