﻿28 
  

  

  mener 
  jeg 
  ikke, 
  at 
  de 
  med 
  Skraben 
  paa 
  15 
  m 
  optagne 
  Muslingskaller 
  skulde 
  hidrore 
  

   Ira 
  Istiden, 
  men 
  de 
  kan 
  efter 
  mit 
  Skon 
  godt 
  være 
  adskillige 
  Aarhundreder 
  gamle. 
  Og 
  

   det 
  er 
  formentlig 
  alt, 
  hvad 
  vi 
  behøver 
  for 
  at 
  forstaa 
  Skalaflejringernes 
  Tilstedeværelse 
  

   udenfor 
  de 
  levende 
  Molluskers 
  Bælte. 
  

  

  Man 
  maa 
  nemlig 
  erindre, 
  at 
  Mollusklivet, 
  hvis 
  Vandstanden 
  i 
  tidligere 
  Tid 
  har 
  

   været 
  lavere, 
  rimeligvis 
  er 
  gaaet 
  længere 
  ud 
  end 
  nu. 
  Nu 
  er 
  det 
  en 
  Kendsgerning, 
  at 
  Se- 
  

   ernes 
  Vandstand 
  paa 
  Grund 
  af 
  Menneskets 
  Indgriben 
  holdes 
  over 
  det 
  normale 
  Niveau, 
  

   et 
  Forhold, 
  som 
  er 
  Historikerne 
  velkendt. 
  

  

  Naar 
  de 
  første 
  Sluser 
  anlagdes 
  i 
  Mølleaaen, 
  og 
  Furesøens 
  Vand 
  derved 
  opstem- 
  

   medes, 
  vides 
  ikke, 
  men 
  det 
  drejer 
  sig 
  sikkert 
  om 
  Aarhundreder. 
  Der 
  er 
  ikke 
  noget 
  usand- 
  

   synligt 
  i 
  at 
  antage, 
  at 
  Sluserne 
  gaar 
  tilbage 
  i 
  hvert 
  Fald 
  til 
  Valdemarernes 
  Tid. 
  Der 
  er 
  al 
  

   Sandsynlighed 
  for, 
  at 
  i 
  hine 
  Tider, 
  der 
  gik 
  forud 
  for 
  Opdæmningen, 
  er 
  Mollusklivet 
  gaaet 
  

   længere 
  ud 
  i 
  Søen. 
  Endvidere 
  gøres 
  der 
  opmærksom 
  paa, 
  at 
  nutildags 
  er 
  Vandets 
  Gen- 
  

   nemsigtighed 
  ganske 
  utvivlsomt 
  ringere 
  end 
  da. 
  Den 
  stadig 
  tiltagende 
  Bebyggelse, 
  de 
  

   talløse 
  smaa 
  Kloaktillob, 
  den 
  rigere 
  Tilførsel 
  af 
  organisk 
  Materiale 
  danner 
  tilsammen 
  

   en 
  Faktor, 
  som 
  hine 
  fjerne 
  Tider 
  ikke 
  kendte 
  til, 
  men 
  som 
  nu 
  er 
  tilstede 
  og 
  gennem 
  

   Forurening 
  af 
  Vandet 
  sætter 
  Gennemsigtigheden 
  ned. 
  Dermed 
  er 
  da 
  ogsaa 
  givet, 
  at 
  det 
  

   Dyb, 
  hvortil 
  Vegetationen 
  i 
  svunden 
  Tid 
  gik 
  ned, 
  har 
  været 
  større 
  end 
  nu, 
  og 
  som 
  

   Følge 
  deraf 
  har 
  ogsaa 
  Mollusklivet, 
  der 
  dog 
  er 
  afhængig 
  af 
  Vegetationen, 
  i 
  tidligere 
  Tid 
  

   kunnet 
  gaa 
  dybere 
  ned. 
  

  

  Den 
  yderste 
  Del 
  af 
  Skalbælterne, 
  der 
  væsentlig 
  opbygges 
  af 
  Valuala-, 
  Unio- 
  og 
  

   ylnocZo/7/a-Skaller, 
  er 
  for 
  mig 
  Minder 
  om 
  hine 
  gamle 
  Tider, 
  der 
  ligger 
  adskillige 
  Aarhun- 
  

   dreder 
  tilbage. 
  Skallernes 
  blode, 
  kridtagtige 
  Beskaffenhed 
  beviser 
  deres 
  store 
  Ælde. 
  

   Ingen 
  Faktorer 
  flytter 
  dem 
  herud; 
  hverken 
  kemiske 
  eller 
  mekaniske 
  Forhold 
  kan 
  gore 
  

   deres 
  Indflydelse 
  gældende. 
  Kan 
  Skallerne 
  i 
  næsten 
  uskadt 
  Stand 
  graves 
  ud 
  af 
  de 
  Lerlag, 
  

   der 
  dannede 
  sig 
  i 
  Isens 
  Afsmcltningsperiode, 
  hvorfor 
  skulde 
  de 
  da 
  ikke 
  i 
  Aarhundreder 
  

   kunne 
  bevares 
  paa 
  den 
  15 
  m 
  dybe 
  Søbund 
  ude 
  i 
  Furesøen'? 
  

  

  Er 
  denne 
  min 
  Anskuelse 
  om 
  Skallernes 
  hoje 
  Alder 
  rigtig, 
  da 
  følger 
  det 
  ogsaa 
  af 
  

   sig 
  selv, 
  at 
  Skalaflejringerne 
  gennem 
  Aarhundrederne 
  i 
  dette 
  Bælte 
  maa 
  virke 
  som 
  en 
  

   bundhojnende 
  Faktor. 
  

  

  Allerede 
  i 
  1900, 
  da 
  jeg 
  foretog 
  mine 
  Bundundersogelser, 
  var 
  det 
  mig 
  paafaldende, 
  

   at 
  der 
  langs 
  hele 
  Furesoens 
  Kyst 
  laa 
  en 
  Bække 
  Banker, 
  som 
  oftest 
  beklædt 
  med 
  Pota- 
  

   mogclon 
  lurens 
  og 
  P. 
  pcrfoliatus. 
  Det 
  var 
  dem, 
  der 
  gerne 
  betegnedes 
  som 
  Fiskebankerne; 
  

   Fiskerne 
  fortalte 
  mig, 
  at 
  man 
  med 
  Bundflod 
  ofte 
  fik 
  Muslingeskaller 
  op. 
  Et 
  nærmere 
  

   Studium 
  af 
  disse 
  Banker 
  viste, 
  at 
  de, 
  saa 
  vidt 
  jeg 
  den 
  Gang 
  kunde 
  se, 
  laa 
  paa 
  8 
  — 
  12 
  m. 
  

   Da 
  de 
  ligger 
  i 
  Skalbæltet, 
  og 
  da 
  den 
  aldeles 
  overvejende 
  Del 
  af 
  alle 
  Molluskskaller 
  af- 
  

   lejres 
  i 
  Bæltet, 
  gik 
  jeg 
  som 
  ovenfor 
  nævnt 
  ud 
  fra, 
  at 
  Bankerne 
  var 
  opstaaede 
  ved 
  Mol- 
  

   luskernes 
  Virksomhed. 
  Jeg 
  bestyrkedes 
  deri 
  ved, 
  at 
  jeg 
  i 
  Skanderborg 
  So 
  fandt 
  ganske 
  

   lignende 
  Banker 
  langs 
  Kysten. 
  At 
  tænke 
  sig, 
  at 
  selve 
  Bunden 
  i 
  forskellige 
  Soer 
  normalt 
  

   skal 
  vise 
  en 
  Bække 
  isolerede 
  Banker 
  i 
  omtrent 
  samme 
  Afstand 
  fra 
  Kysten, 
  forekom 
  mig 
  

   absurd. 
  Saalænge 
  disse 
  Bakker 
  imidlertid 
  ikke 
  var 
  kortlagte, 
  kunde 
  min 
  Opfattelse 
  

   maaske 
  lidt 
  vanskelig 
  vinde 
  Fodfæste. 
  Nu 
  viser 
  Furesokortet 
  med 
  al 
  onskelig 
  Tyde- 
  

   lighed 
  (de 
  morktprikkede 
  Partier 
  nær 
  Kysterne), 
  navnlig 
  langs 
  Syd- 
  og 
  Vestkysten, 
  

   men 
  ogsaa 
  ud 
  for 
  Stavnsholt 
  og 
  Næsset, 
  en 
  Bække 
  Banker, 
  der 
  ligger 
  mellem 
  6 
  og 
  12 
  m 
  

  

  