﻿26 
  

  

  Kilderne 
  særlig 
  skulde 
  optræde 
  i 
  Skalbæltet, 
  noget 
  man 
  næsten 
  er 
  tvunget 
  til, 
  hvis 
  man 
  

   ud 
  fra 
  dem 
  skal 
  søge 
  at 
  forklare 
  dettes 
  Genese. 
  

  

  Idet 
  jeg 
  med 
  Hensyn 
  til 
  den 
  fornyede 
  Undersøgelse 
  henviser 
  til 
  Steenberg's 
  Af- 
  

   snit, 
  skal 
  jeg 
  her 
  kun 
  fremhæve 
  Hovedresultaterne 
  og 
  til 
  min 
  gamle 
  Opfattelse 
  af 
  Skal- 
  

   bæltets 
  Oprindelse 
  yderligere 
  tilføje 
  følgende. 
  

  

  Undersøgelserne 
  1911 
  — 
  1916 
  godtgjorde 
  med 
  al 
  ønskelig 
  Tydelighed, 
  at 
  der 
  udenfor 
  

   Vegetationszonen 
  i 
  et 
  Bælte 
  hele 
  Søen 
  rundt 
  findes 
  uhyre 
  Aflejringer 
  af 
  Molluskskaller. 
  

   Bæltet 
  gaar 
  noget 
  dybere 
  ud, 
  end 
  det 
  tidligere 
  er 
  angivet, 
  helt 
  ud 
  til 
  c. 
  15 
  m. 
  

  

  Maaske 
  har 
  jeg 
  noget 
  undervurderet 
  Antallet 
  af 
  Skaller 
  udenfor 
  Bæltet, 
  men 
  Hoved- 
  

   resultatet, 
  at 
  der 
  i 
  Sammenligning 
  med 
  de 
  Tusinder 
  og 
  atter 
  Tusinder 
  af 
  Skaller, 
  der 
  

   aflejres 
  i 
  Skalbæltet, 
  kun 
  aflejres 
  forsvindende 
  faa 
  udenfor 
  dette, 
  staar 
  vistnok 
  stadig 
  

   ved 
  Magt. 
  

  

  Det 
  opbygges 
  navnlig 
  i 
  sin 
  yderste 
  Del 
  som 
  tidligere 
  angivet 
  af 
  de 
  Mollusker, 
  der 
  

   lever 
  i 
  Bæltet 
  eller 
  dette 
  nærmest; 
  Pulmonaternes 
  Skaller 
  er 
  i 
  forsvindende 
  Mindretal. 
  

  

  Maaske 
  har 
  jeg 
  i 
  min 
  Tekst 
  (1901 
  p. 
  68) 
  lidt 
  for 
  lidt 
  fremhævet, 
  at 
  JJnio- 
  og 
  Ano- 
  

   do/i/a-Skallerne 
  ligger 
  aflejrede 
  ude 
  paa 
  større 
  Dybder, 
  end 
  hvor 
  Dyrene 
  lever. 
  

  

  Nu 
  saa 
  lidt 
  som 
  før 
  er 
  der 
  paavist 
  nogensomhelst 
  Faktor, 
  der 
  kan 
  tænkes 
  at 
  øve 
  

   en 
  saadan 
  ordnende 
  Indflydelse 
  paa 
  de 
  paa 
  Søbunden 
  aflejrede 
  Molluskskaller, 
  at 
  de 
  i 
  

   Tidens 
  Løb 
  paa 
  den 
  ene 
  Side 
  føres 
  udad 
  paa 
  indtil 
  15 
  m 
  og 
  paa 
  den 
  anden 
  Side, 
  naar 
  

   man 
  ser 
  bort 
  fra 
  Undtagelserne, 
  netop 
  hertil, 
  men 
  heller 
  ikke 
  længere. 
  

  

  Alle 
  de 
  dels 
  af 
  Kew, 
  dels 
  af 
  Johansen 
  fremhævede 
  Transportmidler 
  (flydende 
  

   Plantedele, 
  Vaarfluelarver, 
  andre 
  Insektlarver, 
  Fugle, 
  Floder, 
  Skypumper, 
  Luftfyldning 
  

   af 
  tørre 
  Skaller) 
  er 
  netop 
  dem, 
  der 
  ypperlig 
  egner 
  sig 
  til 
  at 
  give 
  os 
  Forklaringen 
  paa 
  alle 
  

   Uregelmæssighederne, 
  alle 
  Undtagelserne 
  fra 
  Hovedreglen, 
  men 
  ikke 
  en 
  eneste 
  af 
  dem 
  

   kan, 
  fordi 
  de 
  alle 
  virker 
  som 
  Tilfældigheder, 
  forklare 
  os 
  det. 
  der 
  netop 
  er 
  det 
  karakteri- 
  

   stiske 
  ved 
  Skalfordelingen: 
  den 
  store 
  Regelmæssighed, 
  det 
  at 
  disse 
  uhyre 
  Skalmasser 
  

   ophobes 
  i 
  et 
  bestemt 
  Bælte 
  paa 
  8 
  — 
  15 
  m. 
  

  

  Diskutable 
  som 
  Transportmidler 
  er 
  formentlig 
  kun 
  3 
  Faktorer, 
  Bundstromme, 
  

   Bolger 
  og 
  Is. 
  

  

  Bundstrømme 
  er 
  hidtil 
  med 
  Sikkerhed 
  kun 
  kendt 
  fra 
  faa, 
  som 
  Regel 
  store, 
  

   stærkt 
  langstrakte 
  og 
  dybe 
  Søer. 
  Selv 
  har 
  jeg 
  set 
  dem 
  ud 
  for 
  Havnen 
  ved 
  Morges 
  i 
  

   Genfersøen; 
  her 
  vendte 
  de 
  de 
  submerse 
  Vandplanter 
  under 
  fuldkommen 
  rolig 
  So. 
  Ekman 
  

   (1915 
  p. 
  196) 
  nævner 
  dem 
  fra 
  Vattern. 
  Det 
  omtales, 
  hvorledes 
  de 
  her 
  vender 
  Fiskernes 
  

   Garn 
  og 
  fylder 
  dem 
  med 
  Planter. 
  Ogsaa 
  paa 
  anden 
  Vis 
  dokumenterer 
  de 
  deres 
  Nærvæ- 
  

   relse. 
  Det 
  er 
  formentlig 
  dem, 
  der 
  er 
  Skyld 
  i, 
  at 
  Sand 
  selv 
  paa 
  de 
  dybeste 
  Partier 
  af 
  Vat- 
  

   tern 
  findes 
  aflejret 
  oven 
  paa 
  blød 
  Sobund, 
  et 
  Fænomen, 
  hvortil 
  vi 
  absolut 
  intet 
  Side- 
  

   stykke 
  har 
  i 
  Furesø. 
  Skønt 
  jeg 
  ofte 
  under 
  mine 
  talrige 
  Ekskursioner 
  paa 
  Furesø 
  har 
  

   haft 
  min 
  Opmærksomhed 
  rettet 
  paa 
  dette 
  Punkt, 
  har 
  jeg 
  aldrig 
  set 
  det 
  ringeste, 
  der 
  

   kunde 
  opfattes 
  som 
  Bundstromme. 
  Ikke 
  heller 
  tror 
  jeg, 
  at 
  de 
  i 
  vore 
  smaa 
  Soer 
  har 
  

   nævneværdig 
  Kraft; 
  at 
  de 
  endvidere 
  nogetsteds 
  skulde 
  være 
  i 
  Stand 
  til 
  at 
  frembringe 
  

   den 
  zonare 
  Fordeling, 
  som 
  netop 
  udmærker 
  disse 
  Skalaflejringer 
  i 
  alle 
  undersogte 
  Soer, 
  

   er 
  mig 
  fremdeles 
  ganske 
  gaadefuldt. 
  

  

  At. 
  Bølgeslaget, 
  der 
  i 
  Furesø 
  ikke 
  afsætter 
  sine 
  Bolgeslagslinier 
  udover 
  ca. 
  2m 
  

   ude 
  paa 
  8- 
  — 
  15 
  m 
  Vand 
  skulde 
  kunne 
  flytte 
  de 
  delvis 
  i 
  Sandet 
  stikkende 
  Skaller 
  af 
  Mus- 
  

  

  