﻿25 
  

  

  Passarge, 
  Steusloff). 
  Der 
  synes 
  nu 
  ikke 
  at 
  være 
  Tvivl 
  om, 
  at 
  Skalbæltet 
  er 
  et 
  alni. 
  

   forekommende 
  Fænomen 
  i 
  de 
  baltiske 
  Soer. 
  Af 
  Passarge 
  er 
  det 
  betegnet 
  som 
  »Muschel- 
  

   breccien«. 
  Med 
  Hensyn 
  til 
  Maaden, 
  hvorpaa 
  det 
  dannes, 
  har 
  der 
  derimod 
  været 
  meget 
  

   delte 
  Meninger; 
  min 
  Fortolkning 
  har 
  man 
  ikke 
  kunnet 
  akceptere. 
  

  

  I 
  sin 
  Tid, 
  da 
  jeg 
  paabegyndte 
  Studiet 
  af 
  Furesøens 
  Bundaflejringer, 
  og 
  jeg 
  ønskede 
  

   en 
  nærmere 
  Angivelse 
  af, 
  til 
  hvilke 
  Dybder 
  de 
  enkelte 
  Molluskarter 
  gik 
  ud 
  i 
  Furesø, 
  

   bad 
  jeg 
  Dr. 
  A. 
  C. 
  Johansen, 
  om 
  han 
  som 
  Malakolog 
  vilde 
  deltage 
  i 
  den 
  Undersøgelse 
  

   af 
  Furesø, 
  som 
  altsaa 
  for 
  en 
  væsentlig 
  Del 
  kom 
  til 
  at 
  ligge 
  til 
  Grund 
  for 
  Arbejdet: 
  »Studier 
  

   over 
  Sokalk, 
  Bønnemalm 
  og 
  Søgytje« 
  (1901). 
  Dr. 
  A. 
  C. 
  Johansen, 
  der 
  ikke 
  ønskede 
  at 
  

   afvente 
  mit 
  Arbejdes 
  Fremkomst, 
  publicerede, 
  uden 
  at 
  jeg 
  havde 
  Kendskab 
  dertil, 
  sine 
  

   Besultater 
  og 
  Anskuelser, 
  der 
  var 
  forblevet 
  mig 
  ganske 
  ukendte, 
  i 
  Vidensk. 
  Medd. 
  Nat. 
  

   Foren. 
  1901. 
  Umiddelbart 
  efter 
  udkom 
  mit 
  Arbejde. 
  Da 
  det 
  desværre 
  omtrent 
  var 
  

   færdig 
  trykt, 
  da 
  Dr. 
  Johansen's 
  blev 
  publiceret, 
  kunde 
  der 
  ikke 
  tages 
  Hensyn 
  til 
  dette. 
  

   Deraf 
  kommer 
  det, 
  at 
  Resultaterne 
  af 
  disse 
  to 
  Arbejder, 
  skønt 
  de, 
  hvad 
  Furesøens 
  

   Molluskafl 
  ej 
  ringer 
  angik, 
  udførtes 
  samtidig 
  og 
  i 
  samme 
  Baad, 
  kom 
  til 
  at 
  frembyde 
  en 
  

   hel 
  Del 
  unødvendige 
  mindre 
  Afvigelser, 
  idet 
  al 
  Konference 
  manglede. 
  Mere 
  beklageligt 
  

   var 
  det, 
  at 
  Johansen 
  gav 
  en 
  ganske 
  anden 
  Fremstilling 
  af 
  Skalbæltets 
  Genese 
  end 
  jeg. 
  

   Johansen 
  lægger 
  langt 
  større 
  Vægt 
  paa 
  Antallet 
  af 
  de 
  Skaller, 
  der 
  findes 
  uden 
  for 
  Skal- 
  

   bæltet, 
  end 
  jeg 
  har 
  gjort; 
  endvidere 
  viser 
  han, 
  at 
  Skaller 
  som 
  Regel 
  findes 
  langt 
  ud 
  over 
  

   den 
  Dybde, 
  hvortil 
  vedkommende 
  Molluskart 
  lever 
  og 
  fremhæver 
  navnlig, 
  at 
  Valvala 
  

   piscinalis 
  antiqua, 
  Anodonta 
  og 
  Unio 
  som 
  Skaller 
  er 
  opsamlet 
  i 
  Skalbæltet 
  betydelig 
  

   længere 
  ude, 
  end 
  hvor 
  de 
  lever. 
  Det 
  sidste 
  har 
  jeg 
  ikke 
  været 
  blind 
  for 
  (1901 
  p. 
  68). 
  

   Ud 
  fra 
  disse 
  Iagttagelser 
  slutter 
  Johansen, 
  at 
  der 
  foregaar 
  en 
  betydelig 
  Transport 
  af 
  

   Skaller 
  udefter, 
  at 
  Skalbæltet 
  kun 
  i 
  sin 
  inderste 
  Del 
  er 
  opbygget 
  af 
  Dyr, 
  der 
  har 
  levet 
  

   der, 
  men 
  at 
  det 
  i 
  sin 
  yderste 
  Del 
  er 
  dannet 
  af 
  udført, 
  fra 
  Litoralzonen 
  transporteret 
  Mate- 
  

   riale. 
  De 
  transporterende 
  Faktorer 
  er 
  Johansen 
  øjensynlig 
  i 
  Bekneb 
  med 
  at 
  faa 
  til- 
  

   vejebragt; 
  han 
  angiver 
  efter 
  Kew 
  en 
  lang 
  Liste 
  paa 
  saadanne 
  — 
  end 
  ikke 
  Skypumper 
  

   mangler 
  — 
  og 
  føjer 
  til 
  Listen 
  ogsaa 
  det 
  i 
  og 
  for 
  sig 
  ganske 
  rigtige, 
  bl. 
  a. 
  ogsaa 
  af 
  mig 
  

   omtalte 
  Fænomen, 
  at 
  luftfyldte 
  Skaller, 
  særlig 
  Pulmonaters, 
  kan 
  gribes 
  af 
  Bølgerne 
  og 
  

   fores 
  langt 
  til 
  Søs. 
  Endvidere 
  sætter 
  han 
  sin 
  Lid 
  til 
  Bundstromme, 
  men 
  fører 
  ikke 
  Spor 
  

   af 
  Bevis 
  for 
  deres 
  Tilstedeværelse. 
  

  

  Passarge, 
  der 
  ligesom 
  jeg 
  synes 
  at 
  anse 
  Transport 
  for 
  udelukket, 
  mener 
  at 
  hans 
  

   »Muschelbreccien« 
  er 
  opstaaet 
  ved, 
  at 
  Muslingerne 
  særlig 
  har 
  samlet 
  sig 
  om 
  Kilderne, 
  

   som 
  han 
  formoder 
  fortrinsvis 
  findes, 
  hvor 
  disse 
  Muslingophobninger 
  (hos 
  ham 
  væsentlig 
  

   Dreisscnsia) 
  opstaar, 
  idet 
  han 
  tror, 
  at 
  bevæget 
  Vand 
  er 
  fordelagtigere 
  for 
  Muslingerne 
  

   end 
  stillestaaende. 
  »In 
  bewegten 
  Wasser 
  muss 
  die 
  Zufuhr 
  neuer 
  Nahrung 
  und 
  damit 
  

   der 
  Ersatz 
  fur 
  die 
  verbrauchte 
  Nahrung 
  schneller 
  erfolgen» 
  (p. 
  124). 
  Forklaringen 
  er 
  

   for 
  de 
  danske 
  Søer 
  absolut 
  ikke 
  fyldestgørende; 
  indtil 
  1912 
  fandtes 
  Dreissensia 
  ikke 
  i 
  

   en 
  eneste 
  større 
  dansk 
  So; 
  der 
  er 
  endvidere 
  intet, 
  der 
  berettiger 
  os 
  til 
  at 
  antage, 
  at 
  vore 
  

   Soers 
  Anodonla- 
  og 
  C/m'o-Arter, 
  som 
  i 
  talløse 
  Individer 
  i 
  disse 
  gaar 
  ud 
  til 
  et 
  Bælte 
  af 
  

   ca. 
  10 
  — 
  11 
  m, 
  skulde 
  foretrække 
  strømmende 
  Kildevand 
  fremfor 
  de 
  Forhold, 
  vore 
  større 
  

   Søers 
  skraanende 
  Kyster 
  i 
  al 
  Almindelighed 
  frembyder. 
  Endvidere 
  er 
  vi 
  ganske 
  ude 
  

   af 
  Stand 
  til 
  at 
  fore 
  Skygge 
  af 
  Bevis 
  for 
  den 
  i 
  og 
  for 
  sig 
  ganske 
  unaturlige 
  Antagelse, 
  at 
  

  

  U. 
  K. 
  I). 
  Vidensk 
  Selsk- 
  SUr 
  . 
  naturvldenafc. 
  og 
  mothem. 
  AM., 
  8. 
  Række. 
  III. 
  1. 
  4 
  

  

  