﻿91 
  

  

  Fig. 
  34. 
  Planorbis 
  

   albus 
  M 
  Oli. 
  var. 
  x 
  4, 
  5. 
  

  

  Eksemplarer 
  (Tekstfig. 
  34) 
  har 
  endog 
  sidste 
  Vinding 
  frigjort 
  paa 
  et 
  kort 
  Stykke. 
  Det 
  

   største 
  Individ 
  maalte 
  6% 
  mm 
  i 
  Bredden, 
  1,6 
  mm 
  i 
  Højden. 
  

  

  Fra 
  den 
  tydelig 
  kølede 
  Form 
  med 
  Hindebræmme 
  er 
  der 
  talrige 
  Overgange 
  til 
  

   Former 
  uden 
  Bræmme 
  og 
  med 
  svagt 
  antydet 
  Køl. 
  Individer 
  med 
  konkav 
  Basis, 
  svag 
  

   Køl 
  og 
  elliptisk 
  Munding 
  svarer 
  til 
  Beskrivelse 
  og 
  Figurer 
  af 
  P. 
  

   deformis 
  Hartm. 
  hos 
  Clessin 
  (1884), 
  enkelte 
  med 
  afrundet 
  sidste 
  

   Vinding 
  til 
  P. 
  socius 
  Wstld. 
  (1897), 
  Individer 
  med 
  udpræget 
  Køl, 
  

   flad 
  Basis 
  og 
  smalt 
  hjærtef 
  ormet 
  Munding 
  minder 
  ganske 
  om 
  P. 
  te- 
  

   nellus 
  Hartm. 
  (Clessin 
  1884, 
  pag. 
  423, 
  Fig. 
  284). 
  Baade 
  deformis 
  og 
  

   lenellus 
  angives 
  fra 
  de 
  store 
  bayerske 
  Søer, 
  og 
  Clessin 
  (1873) 
  tyder 
  

   de 
  hos 
  disse 
  optrædende 
  Uregelmæssigheder 
  som 
  Følgen 
  af 
  For- 
  

   styrrelser 
  fremkaldt 
  ved 
  Bølgeslaget, 
  idet 
  det 
  er 
  Former, 
  der 
  lever 
  

   paa 
  forholdsvis 
  lavt 
  Vand, 
  hvor 
  der 
  saa 
  godt 
  som 
  altid 
  er 
  Uro. 
  — 
  

   Størsteparten 
  af 
  de 
  Skaller, 
  man 
  tager 
  ved 
  Skrabning 
  tilhører 
  den 
  

   affladede 
  Varietet; 
  formå 
  hispida 
  er 
  dog 
  ogsaa 
  ret 
  hyppig. 
  Ved 
  

   Bredden 
  træffer 
  man 
  alle 
  tre 
  Former, 
  dog 
  synes 
  det 
  mig, 
  at 
  hispida 
  er 
  den 
  hyppigste. 
  

  

  Bythinia 
  tentaculata 
  L. 
  (Tekstfig. 
  35). 
  

   Det 
  er 
  næst 
  efter 
  Valvata 
  piscinalis 
  antiqua 
  den 
  Snegl, 
  der 
  har 
  den 
  største 
  Ud- 
  

   bredelse 
  i 
  Furesøen 
  og 
  samtidig 
  møder 
  med 
  det 
  største 
  Individantal, 
  ja 
  i 
  Store 
  Kalv 
  og 
  

  

  paa 
  enkelte 
  andre 
  Steder 
  overgaar 
  den 
  endog 
  Valvata 
  i 
  den 
  

   sidste 
  Henseende. 
  Men 
  medens 
  Valvata 
  antiqua 
  gaar 
  helt 
  ud 
  til 
  

   13 
  m, 
  standser 
  Byth 
  in 
  iatentaculala 
  ved 
  9 
  — 
  10 
  m, 
  holder 
  sig 
  altsaa 
  

   fortrinsvis 
  til 
  den 
  bevoksede 
  Del 
  af 
  Søen 
  og 
  gaar 
  vist 
  kun 
  paa 
  

   meget 
  faa 
  Steder 
  uden 
  for 
  Characee-Bæltet. 
  Det 
  største 
  An- 
  

   tal 
  levende 
  Eksemplarer 
  kom 
  i 
  Skraberen 
  i 
  Dybder 
  paa 
  3 
  — 
  

   6 
  m 
  ; 
  særlig 
  store 
  Mængder 
  fandtes 
  paa 
  Characee-Bund 
  i 
  Store 
  

   Kalv. 
  — 
  Dens 
  Skaller 
  findes 
  spredt 
  over 
  hele 
  Søbunden. 
  Saa- 
  

   ledes 
  toges 
  disse 
  paa 
  saa 
  godt 
  som 
  alle 
  

   Stationer 
  ud 
  til 
  20 
  m; 
  længere 
  ude 
  (21 
  — 
  

   31 
  m) 
  har 
  A. 
  C. 
  Johansen 
  skrabet 
  den. 
  

   I 
  stor 
  Mængde 
  fandtes 
  de 
  tomme 
  Skaller 
  

   paa 
  de 
  samme 
  Dybder, 
  hvor 
  de 
  levende 
  

   Dyr 
  optræder 
  talrigst; 
  men 
  lige 
  saa 
  hyp- 
  

   pigt 
  toges 
  de 
  paa 
  8 
  — 
  13 
  m's 
  Dybde, 
  og 
  paa 
  disse 
  Steder 
  finder 
  

   man 
  ogsaa 
  de 
  talrigste 
  Laag. 
  Disse 
  bevares 
  altid 
  langt 
  bedre 
  end 
  

   Skallerne, 
  hvilket 
  skyldes 
  det 
  større 
  Conchin-Indhold. 
  Enkelte 
  

   Steder 
  findes 
  de 
  i 
  enorm 
  Mængde. 
  Saaledes 
  bestod 
  ved 
  et 
  Par 
  

   Skrabninger 
  paa 
  Store 
  Banke, 
  der 
  gik 
  fra 
  12 
  — 
  15 
  m 
  og 
  fra 
  8 
  — 
  22 
  m, 
  

  

  U4 
  

  

  '■'■' 
  .i.i.r.i.i.i.u.u.i.i.u.i.i.i.i.i.i.i.TI 
  

  

  Fig. 
  35. 
  

   lata 
  L. 
  

  

  Bythinia 
  tentacu- 
  

   (efter 
  Fotografi). 
  

  

  i.i.i.i.i.i.i.i.i.i.i.i.i.i.i 
  

  

  næsten 
  hele 
  Proven 
  af 
  Bythinia-Laag; 
  de 
  fandtes 
  deri 
  i 
  Tusindvis. 
  

  

  Fig. 
  36. 
  Bythinia 
  

  

  leachi 
  Shepp. 
  (efter 
  

  

  Fotografi). 
  

  

  Bythinia 
  leachi 
  Shepp. 
  (Tekstfig. 
  36). 
  

   har 
  jeg 
  kun 
  en 
  enkelt 
  Gang 
  taget 
  levende 
  ved 
  Skrabning, 
  nemlig 
  paa 
  Sydkysten 
  i 
  en 
  

   Dybde 
  af 
  4 
  — 
  5 
  m. 
  Den 
  træffes 
  ellers 
  ved 
  Bredden 
  undertiden 
  i 
  smukke, 
  store 
  Eksem- 
  

  

  12* 
  

  

  