﻿97 
  

  

  rund 
  Munding, 
  ligner 
  altsaa 
  meget 
  V. 
  macrostoma 
  Steenbuch, 
  saaledes 
  at 
  det 
  er 
  nemt 
  

   forstaaeligt, 
  at 
  Bollinger 
  (1909, 
  pag. 
  166) 
  nærer 
  stor 
  Tilbøjelighed 
  til 
  at 
  inddrage 
  V. 
  

   pulchella 
  Stud. 
  (og 
  altsaa 
  dermed 
  den 
  identiske 
  eller 
  i 
  alt 
  Fald 
  meget 
  nærstaaende 
  V. 
  

   macrostoma 
  Steenb.) 
  som 
  en 
  Varietet 
  under 
  V. 
  piscinalis. 
  Flere 
  og 
  flere 
  Forskere 
  [saa- 
  

   ledes 
  Jickeli, 
  Kobelt 
  (Rossmasslers 
  Iconog. 
  N. 
  F. 
  XV 
  Bd., 
  pag. 
  14), 
  Thiele 
  (1909) 
  og 
  

   Bollinger 
  (1909)] 
  er 
  i 
  de 
  senere 
  Aar 
  gaaet 
  over 
  til 
  den 
  Anskuelse, 
  at 
  alle 
  de 
  mange 
  

   indenfor 
  pi'scina/is-Gruppen 
  opstillede 
  Arter: 
  V. 
  anliqua 
  Sowb., 
  contorla 
  Menk., 
  pusilla 
  

   Mtill., 
  ftuviatilis 
  Colb., 
  obtusa 
  Brard., 
  alpeslris 
  Blaun. 
  o. 
  s. 
  v. 
  maa 
  inddrages 
  under 
  samme 
  

   Art, 
  nemlig 
  V. 
  piscinalis, 
  og 
  at 
  de 
  hojst 
  kan 
  opfattes 
  som 
  Varieteter; 
  nogle 
  af 
  »Arterne« 
  

   er 
  endog 
  opstillet 
  paa 
  unge 
  Individer 
  af 
  piscinalis 
  eller 
  dens 
  Varieteter. 
  Nu 
  melder 
  

   altsaa 
  ogsaa 
  den 
  Tanke 
  sig 
  om 
  pulchella-macrostoma, 
  der 
  endog 
  henføres 
  under 
  en 
  anden 
  

   Underslægt, 
  Tropidina 
  H. 
  o. 
  A. 
  Adams, 
  ogsaa 
  skal 
  føjes 
  ind 
  under 
  V. 
  piscinalis 
  (se 
  Thiele 
  

   og 
  Bollinger); 
  maaske 
  kan 
  dette 
  Spørgsmaal 
  loses 
  ad 
  anatomisk 
  Vej. 
  I 
  Furesøen 
  

   findes 
  i 
  alt 
  Fald 
  ingen 
  Overgangsformer 
  mellem 
  V. 
  piscinalis 
  og 
  macrostoma. 
  

  

  Valvata 
  macrostoma 
  Steenbuch 
  (T. 
  3, 
  Fig. 
  53 
  — 
  56). 
  

  

  Ligesom 
  i 
  andre 
  større 
  Søer 
  er 
  denne 
  Snegl 
  ret 
  sjælden 
  og 
  sporadisk 
  forekommende. 
  

   Den 
  er 
  fundet 
  ved 
  Bredden 
  paa 
  beskyttede 
  Steder, 
  saaledes 
  ved 
  Frederiksdal 
  og 
  Fiskebæk 
  

   og 
  gaar 
  sikkert 
  ikke 
  ret 
  langt 
  ud; 
  ved 
  Skrabning 
  blev 
  den 
  derfor 
  ikke 
  taget 
  i 
  levende 
  

   Eksemplarer. 
  Som 
  Skaller 
  fandtes 
  den 
  kun 
  paa 
  2 
  Stationer 
  (1 
  Individ 
  paa 
  hvert 
  Sted) 
  

   paa 
  5 
  og 
  8^2 
  m 
  (Fiskebæk 
  og 
  Store 
  Kalv). 
  — 
  Mærkværdigt 
  nok 
  synes 
  denne 
  Art 
  i 
  Vattern 
  

   og 
  i 
  Vierwaldståttersøen 
  at 
  gaa 
  langt 
  ud, 
  nemlig 
  til 
  20 
  — 
  21 
  m, 
  den 
  er 
  altsaa 
  dér 
  ikke 
  

   begrænset 
  til 
  Bredden. 
  

  

  Valvata 
  cristata 
  Miill. 
  (Tekstfig. 
  44—46). 
  

  

  Inde 
  ved 
  Bredden, 
  til 
  Dels 
  i 
  Selskab 
  med 
  foregaaende, 
  finder 
  man 
  denne 
  vor 
  mind- 
  

   ste 
  V 
  alvala- 
  Art 
  ret 
  hyppig. 
  Paa 
  dybere 
  Vand 
  er 
  den 
  derimod 
  langt 
  sjældnere; 
  ved 
  

   Skrabning 
  har 
  jeg 
  kun 
  to 
  Gange 
  taget 
  den 
  

   levende 
  (Store 
  Kalv 
  2 
  — 
  4 
  m, 
  Nordøstkysten 
  

   i 
  et 
  Træk, 
  der 
  gik 
  fra 
  2% 
  — 
  10m). 
  Da 
  den 
  

   imidlertid 
  ikke 
  blev 
  taget 
  i 
  flere 
  Skrabninger 
  

   paa 
  3, 
  4 
  og 
  5 
  — 
  6 
  m, 
  maa 
  Ydergrænsen 
  sættes 
  

   til 
  2V 
  2 
  å 
  3 
  m. 
  — 
  Tomme 
  Skaller 
  er 
  derimod 
  Fig. 
  44—46. 
  Valvata 
  cristata 
  Miill. 
  x 
  6.5. 
  

   skrabet 
  paa 
  mange 
  Stationer 
  og 
  ofte 
  i 
  stort 
  

  

  Antal 
  (i 
  indtil 
  100 
  Stk. 
  i 
  hver 
  Prøve). 
  Hyppigst 
  var 
  de 
  mellem 
  5 
  og 
  13 
  m. 
  Udenfor 
  

   dette 
  Bælte 
  har 
  A. 
  C. 
  Johansen 
  taget 
  Skaller 
  paa 
  18 
  m, 
  23 
  m 
  og 
  25 
  m. 
  Individerne 
  har 
  

   et 
  ret 
  ensartet 
  Udseende; 
  kun 
  en 
  enkelt 
  Gang 
  er 
  fundet 
  et 
  skalarid 
  Eksemplar. 
  

  

  Acephala. 
  

  

  Unio 
  piclorum 
  L. 
  (Tavle 
  5, 
  Fig. 
  1—12, 
  T. 
  6, 
  Fig. 
  1—6). 
  

  

  Del 
  er 
  langt 
  den 
  sjældneste 
  Unionide 
  i 
  Furesøen. 
  Den 
  forekommer 
  altid 
  sammen 
  

   med 
  den 
  følgende 
  Art, 
  men 
  som 
  Regel 
  langt 
  mere 
  sparsomt. 
  Kun 
  paa 
  faa 
  Stationer 
  

   er 
  den 
  fundet 
  i 
  et 
  Antal 
  af 
  9—12, 
  oftere 
  i 
  mindre 
  Antal. 
  Den 
  gaar 
  temmelig 
  langt 
  ind, 
  

  

  O. 
  K. 
  I). 
  Vlilensk. 
  Sclsk. 
  Slir.. 
  nntuivldensk. 
  og 
  mtithem. 
  AM.. 
  8. 
  Hække, 
  III. 
  I. 
  13 
  

  

  