﻿100 
  

  

  som 
  i 
  Tyskland 
  i 
  Almindelighed 
  anses 
  for 
  at 
  repræsentere 
  Typen. 
  Begge 
  disse 
  har 
  nem- 
  

   lig 
  en 
  meget 
  stærkt 
  buet 
  Underrand, 
  hvorimod 
  der 
  for 
  Hovedmængden 
  af 
  Furesø-For- 
  

   merne 
  er 
  det 
  fælles, 
  at 
  Underranden 
  er 
  lige 
  eller 
  endog 
  svagt 
  indadbuet 
  paa 
  Midten. 
  

   Der 
  findes 
  vel 
  enkelte 
  Individer 
  med 
  forholdsvis 
  stærkt 
  buet 
  Underrand, 
  der 
  altsaa 
  nær- 
  

   mer 
  sig 
  Typen, 
  men 
  disse 
  er 
  sjældne. 
  Meget 
  almindelige 
  er 
  Individer, 
  der 
  kan 
  hen- 
  

   føres 
  til 
  følgende 
  4 
  Former: 
  

  

  1. 
  Unio 
  conus 
  Spengler 
  (Haas 
  1913, 
  pag. 
  57, 
  Tab. 
  III, 
  Fig. 
  2 
  1 
  ), 
  (Tavle 
  7, 
  Fig. 
  1, 
  

   2, 
  4). 
  Hertil 
  regnes 
  middelstore 
  Individer 
  med 
  jævnt 
  buet 
  Overrand 
  og 
  stærkere 
  eller 
  

   svagere 
  buet 
  Underrand. 
  Partiet 
  bag 
  Hvirvlerne 
  er 
  langt, 
  Skallens 
  Længdeakse 
  be- 
  

   liggende 
  midt 
  mellem 
  Over- 
  og 
  Underrand 
  og 
  »Næbbet« 
  symmetrisk, 
  jævn 
  tilspidset 
  fra 
  

   begge 
  Sider. 
  Overfladen 
  er 
  smukt 
  ensfarvet 
  olivengrøn 
  med 
  tydelige, 
  brede, 
  brune 
  Til- 
  

   vækststriber. 
  Derfra 
  er 
  der 
  jævn 
  Overgang 
  til 
  

  

  2. 
  den 
  piclor 
  um-lignen 
  de 
  Form 
  (T. 
  7, 
  Fig. 
  6, 
  tildels 
  ogsaa 
  Fig. 
  3, 
  5, 
  7 
  og 
  

   8). 
  Her 
  er 
  Over- 
  og 
  Underrand 
  parallele, 
  den 
  sidstnævnte 
  svagt 
  indadbuet, 
  den 
  først- 
  

   nævnte 
  lige, 
  dannende 
  en 
  tydelig 
  stump 
  Vinkel 
  med 
  Bagranden, 
  den 
  bageste 
  Del 
  af 
  

   Skallen 
  langstrakt-tungeformet. 
  Farven 
  er 
  som 
  hos 
  foregaaende, 
  maaske 
  lidt 
  mere 
  

   gullig. 
  At 
  vi 
  her 
  har 
  med 
  en 
  tumidus 
  at 
  gøre 
  og 
  ikke 
  med 
  en 
  piclorum, 
  viser 
  

   Hængslet, 
  idet 
  bageste 
  Tand 
  i 
  venstre 
  Skal 
  er 
  ret 
  kraftig 
  udviklet, 
  samt 
  Udseendet 
  

   af 
  Umbonerne. 
  Skulpturen 
  paa 
  disse 
  (Tavle 
  8, 
  Fig. 
  7) 
  bestaar 
  af 
  Knuder, 
  der 
  er 
  

   zigzag-agtig 
  forbundne 
  ved 
  tydelige 
  fine 
  Lister. 
  Ligeledes 
  er 
  de 
  Kanter, 
  der 
  begræn- 
  

   ser 
  Skjoldet 
  udprægede, 
  og 
  den 
  stærke 
  Opsvulmning 
  lige 
  umiddelbart 
  bag 
  Hvirv- 
  

   lerne 
  samt 
  den 
  stærkt 
  og 
  ret 
  hurtigt 
  afsmalnende 
  bageste 
  Skaldel 
  (Tavle 
  8, 
  Fig. 
  3) 
  viser 
  

   ogsaa 
  tydelig 
  hen 
  til 
  tumidus. 
  En 
  anden 
  Forskel 
  mellem 
  tumidus 
  og 
  piclorum 
  er 
  

   værd 
  at 
  fremhæve. 
  Man 
  finder 
  undertiden 
  indenfor 
  den 
  forstnævnte 
  Art 
  lignende 
  

   firskaarne 
  Former 
  (Tavle 
  7, 
  Fig. 
  7, 
  8) 
  som 
  hos 
  den 
  sidstnævnte, 
  idet 
  Bagranden 
  danner 
  

   en 
  tydelig 
  Vinkel 
  med 
  Overranden; 
  men 
  denne 
  Vinkelspids 
  findes 
  hos 
  piclorum-Formen 
  

   betydelig 
  længere 
  bagtil 
  end 
  hos 
  /u/nirfus-Formen. 
  

  

  3. 
  Den 
  ovale 
  Form 
  (Tavle 
  7, 
  Fig. 
  9, 
  10; 
  Tavle 
  8, 
  Fig. 
  2). 
  Bet 
  hyppige 
  er 
  smukke 
  

   store 
  ovale 
  eller 
  langstrakt-ovale 
  Eksemplarer 
  med 
  svagt 
  buet 
  Underrand 
  og 
  stærkere 
  

   krummet 
  Overrand, 
  der 
  i 
  en 
  jævn 
  Bue 
  gaar 
  over 
  i 
  Bagranden. 
  »Næbbet« 
  er 
  hos 
  disse 
  bag- 
  

   til 
  bredt 
  og 
  er 
  ikke 
  afsat 
  fra 
  den 
  øvrige 
  Skal. 
  Forst 
  ved 
  Betragtning 
  fra 
  Bygsiden 
  — 
  naar 
  

   man 
  ser 
  det 
  opsvulmede 
  Skalparti 
  omkring 
  Umbonerne 
  og 
  den 
  stærkt 
  afsmalnende 
  

   bageste 
  Skaldel 
  — 
  faar 
  man 
  Indtryk 
  af, 
  at 
  man 
  har 
  med 
  en 
  tumidus 
  at 
  gøre; 
  men 
  ogsaa 
  

   en 
  Del 
  af 
  Karaktererne, 
  hentede 
  fra 
  Bygsiden 
  af 
  Skallen, 
  er 
  udviskede; 
  saaledes 
  er 
  Kan- 
  

   terne, 
  der 
  begrænser 
  Skjoldet, 
  lidet 
  fremtrædende 
  og 
  afrundede 
  og 
  Umbonerne 
  korro- 
  

   derede, 
  saa 
  at 
  disse 
  ikke 
  afgiver 
  Kendetegn. 
  Med 
  Hensyn 
  til 
  Farven 
  ligner 
  denne 
  Form 
  

   heller 
  ikke 
  tumidus, 
  idet 
  denne 
  ofte 
  er 
  gronlig 
  og 
  har 
  radiære 
  gronne 
  Straaler, 
  medens 
  

   Skallerne 
  hos 
  disse 
  Individer 
  har 
  en 
  smuk, 
  mork 
  kastaniebrun 
  Farve. 
  Hængslet 
  er 
  der- 
  

   imod 
  et 
  meget 
  typisk 
  /umidus-Hængsel 
  med 
  kraftige 
  Tænder. 
  Skallerne 
  er 
  tykke, 
  solide 
  

   og 
  meget 
  tunge. 
  Ligesom 
  hos 
  forrige 
  Art 
  finder 
  man 
  her 
  

  

  4. 
  en 
  Form 
  med 
  nedadbøjet 
  »Næb« 
  (Tavle 
  8, 
  Fig. 
  1, 
  5). 
  Denne 
  er 
  udviklet 
  

   'af 
  den 
  lige 
  omtalte 
  ovale 
  Form 
  og 
  afviger 
  fra 
  denne 
  kun 
  ved 
  sin 
  nedadbøjede 
  bageste 
  

  

  ') 
  De 
  paa 
  Spenglers 
  Originalstykke 
  siddende 
  indtorrede 
  Legemer, 
  som 
  F. 
  Haas 
  tyder 
  som 
  

   indtørrede 
  Insektæg, 
  er 
  meget 
  tydelige 
  og 
  let 
  kendelige 
  Æggehobe 
  af 
  Bythin 
  ia 
  tentaculata 
  L. 
  

  

  