﻿116 
  

  

  de 
  kan 
  henføres 
  til 
  en 
  gammel, 
  velkendt 
  Art. 
  Saaledes 
  er 
  den 
  fra 
  Tornetråsk 
  af 
  Odh- 
  

   ner 
  (1908) 
  beskrevne 
  P. 
  lornense 
  den 
  samme 
  som 
  P. 
  pusillum^Jenyns, 
  og 
  P. 
  clessini, 
  

   som 
  G. 
  Surbeck 
  angiver 
  fra 
  Vierwaldståttersøen 
  er 
  — 
  i 
  alt 
  Fald 
  delvis 
  — 
  opstillet 
  paa 
  

   Individer 
  af 
  P. 
  pusillum. 
  Dybvandsformer 
  har 
  man 
  indtil 
  1908 
  kun 
  kendt 
  fra 
  Soer 
  i 
  

   Alperne 
  eller 
  ved 
  Alpernes 
  Fod, 
  hvor 
  de 
  gaar 
  ned 
  til 
  en 
  Dybde 
  af 
  over 
  300 
  m; 
  siden 
  er 
  

   der 
  kommen 
  2 
  svenske 
  Forekomster 
  til. 
  Odhner 
  har 
  — 
  som 
  allerede 
  ovenfor 
  berort 
  - 
  

   vist, 
  at 
  der 
  i 
  Nordsverige, 
  i 
  Tornetråsk, 
  findes 
  Pisidier 
  paa 
  større 
  Dybder; 
  P. 
  lornense 
  

   Odhner 
  (= 
  P. 
  pusillum 
  Jenyns) 
  gaar 
  saaledes 
  ned 
  til 
  130 
  m, 
  og 
  S. 
  Ekman 
  har 
  i 
  Vat- 
  

   tern 
  fundet 
  P. 
  pusillum 
  Jen. 
  i 
  alle 
  Dybder 
  fra 
  10 
  — 
  120 
  m. 
  

  

  I 
  Furesøen 
  er 
  det 
  kun 
  Pisidierne, 
  der 
  gaar 
  ud 
  paa 
  dybt 
  Vand, 
  de 
  ovrige 
  Mollusker 
  

   standser 
  indenfor 
  13 
  m. 
  Det 
  skulde 
  altsaa 
  være 
  iblandt 
  disse, 
  man 
  skulde 
  søge 
  efter 
  

   særegne 
  Dybvandsarter; 
  men 
  saadanne 
  findes 
  ikke. 
  Ej 
  heller 
  er 
  der 
  i 
  Soen 
  uddannet 
  

   særlige 
  Varieteter 
  af 
  Bredformernc 
  1 
  ): 
  Furesøen 
  har 
  ingen 
  speciel 
  Molluskfauna 
  

   paa 
  det 
  dybe 
  Vand. 
  Grunden 
  til, 
  at 
  der 
  ikke 
  paa 
  de 
  større 
  Dybder 
  er 
  udformet 
  sær- 
  

   lige 
  Varieteter 
  eller 
  »Arter« 
  af 
  Bredformerne, 
  er 
  sikkert 
  den, 
  at 
  Dybden 
  i 
  Søen 
  er 
  for 
  ringe. 
  

   Desuden 
  er 
  det 
  Areal, 
  der 
  findes 
  uden 
  for 
  30 
  m 
  (begrænset 
  af 
  den 
  prikkede 
  Zone 
  paa 
  

   Kort 
  5), 
  temmelig 
  lille, 
  saaledes 
  at 
  Forskellen 
  i 
  Bundbeskaffenhed, 
  Temperatur- 
  og 
  

   Strømningsforhold 
  samt 
  Ernæringsforhold 
  ikke 
  er 
  stor 
  mellem 
  dette 
  Omraade 
  og 
  de 
  

   højere 
  liggende 
  Dele. 
  — 
  Ligesom 
  for 
  de 
  andre 
  Molluskers 
  Vedkommende 
  gælder 
  det 
  

   for 
  en 
  Del 
  — 
  men 
  ikke 
  alle 
  — 
  Pisidie-Artcr, 
  at 
  de 
  i 
  Furesoen 
  ikke 
  gaar 
  ud 
  paa 
  saa 
  

   store 
  Dybder 
  som 
  paa 
  andre 
  Steder. 
  

  

  I 
  vedføjede 
  Tabel 
  er 
  givet 
  en 
  Oversigt 
  over 
  den 
  bathymetriske 
  Udbredelse 
  af 
  Pi- 
  

   sidierne 
  i 
  Furesøen 
  sammenlignet 
  med 
  Udbredelsen 
  i 
  andre 
  europæiske 
  Soer: 
  Ratze- 
  

   burgersøerne 
  (Schermer 
  1914), 
  Vattern 
  (Ekman 
  1915), 
  Hjalmaren 
  (Alm 
  1916), 
  Torne- 
  

   trask 
  (Odhner 
  1908), 
  Ladoga 
  (Lindholm 
  1911), 
  Vienvaldståttersoen 
  (Surbeck 
  1899), 
  

   Thuner- 
  og 
  Brienzersoerne. 
  (v. 
  Hofsten 
  1911), 
  Luganerso 
  (Fehlmann 
  1911), 
  Genfer- 
  

   soen 
  (Piaget 
  1913), 
  samt 
  nogle 
  spredte 
  Angivelser 
  fra 
  enkelte 
  andre 
  Soer 
  (efter 
  Zschokke 
  

   1911). 
  

  

  Der 
  er 
  kun 
  medtaget 
  de 
  Arter, 
  der 
  findes 
  i 
  Furesoen 
  samt 
  de 
  faa 
  Dybsoformer 
  

   (P. 
  lornense 
  Odhner, 
  clessini 
  Surb. 
  og 
  foreli 
  Cless.), 
  der 
  med 
  nogenlunde 
  Sikkerhed 
  

   kan 
  henføres 
  til 
  Litoralformerne. 
  Hvis 
  man, 
  som 
  Clessin 
  og 
  Forel 
  (Zschokke 
  

   1911, 
  pag. 
  160), 
  vil 
  aflede 
  alle 
  Dybsoformerne 
  fra 
  4 
  Arter 
  blandt 
  Bredbeboerne, 
  faar 
  

   3 
  af 
  de 
  i 
  Tabellen 
  anførte 
  Arter 
  naturligvis 
  et 
  langt 
  større 
  bathymetrisk 
  Udbredelses- 
  

   omraade. 
  

  

  Fra 
  P. 
  caserlanum 
  Poli 
  afledes: 
  P. 
  occupalum 
  Cless., 
  submersum 
  Cless., 
  prolongatum 
  

   Cless., 
  tritonis 
  Cless., 
  imbulum 
  Cless. 
  og 
  demissum 
  Cless. 
  De 
  gaar 
  alle 
  i 
  de 
  schweiziske 
  

   Soer 
  ud 
  paa 
  30 
  m 
  og 
  derover, 
  den 
  sidstnævnte 
  i 
  Bodensoen 
  endog 
  ud 
  paa 
  300 
  m. 
  

  

  Fra 
  P. 
  nilidum 
  Jen. 
  stammer: 
  P. 
  foreli 
  Cless., 
  eonvenlus 
  Cless. 
  og 
  novaevillae 
  Cless. 
  

   Af 
  de 
  to 
  sidstnævnte 
  findes 
  P. 
  conventus 
  Cless. 
  i 
  Starnbergerso 
  paa 
  30 
  — 
  60 
  m, 
  novae- 
  

   villae 
  Cless. 
  i 
  Bielerso 
  paa 
  40 
  m, 
  hvorimod 
  foreli 
  Cless., 
  som 
  vist 
  i 
  Tabellen, 
  gaar 
  ud 
  de 
  

   største 
  Sødybder. 
  

  

  ') 
  Det 
  skulde 
  da 
  være 
  den 
  pag. 
  102 
  omtalte, 
  tykskallede, 
  trekantede 
  Variant 
  af 
  P. 
  caser 
  

   tanum 
  Poli; 
  men 
  dens 
  Udbredelsesomraade 
  er 
  ikke 
  tydelig 
  adskilt 
  fra 
  den 
  typiske 
  Forms. 
  

  

  