﻿145 
  

  

  Cladocera. 
  

  

  Sida 
  crystallina 
  0. 
  F. 
  Muller 
  forekommer 
  i 
  alle 
  Prøverne 
  og 
  findes 
  ud 
  over 
  hele 
  

   Store 
  Kalven, 
  i 
  hvert 
  Fald 
  ud 
  til 
  5 
  m. 
  Den 
  viser 
  sig 
  næppe 
  før 
  i 
  Slutningen 
  af 
  Mai. 
  

   Der 
  er 
  kun 
  parthenogenetisk 
  Formering 
  lige 
  indtil 
  midt 
  i 
  September. 
  Ægantallet 
  

   Sommeren 
  igennem 
  er 
  meget 
  stort 
  (10 
  — 
  12). 
  Midt 
  i 
  September 
  viser 
  Hanner 
  og 
  

   Hvileæg 
  sig; 
  sexuel 
  og 
  parthenogenetisk 
  Formering 
  løber 
  nu 
  Side 
  om 
  Side 
  med 
  stigende 
  

   Antal 
  af 
  Hvileæg 
  (6 
  — 
  7). 
  Tilsidst 
  er 
  den 
  sexuelle 
  Formering 
  eneraadende. 
  Midt 
  i 
  

   November 
  træffes 
  mange 
  golde 
  Hunner; 
  Arten 
  er 
  nu 
  sjælden. 
  Rimeligvis 
  overvintrer 
  

   den 
  kun 
  som 
  Hvileæg. 
  Arten 
  optræder 
  i 
  uhyre 
  Mængder 
  paa 
  Store 
  Kalvens 
  Vege- 
  

   tation; 
  ryster 
  man 
  i 
  Sommermaanederne 
  Po/amo<7e/on-Planterne 
  ned 
  i 
  et 
  Glas, 
  har 
  

   faa 
  Minutter 
  efter 
  Hundreder 
  af 
  Sida'er 
  hæftet 
  sig 
  fast 
  paa 
  Glassets 
  Sider. 
  

  

  Simocephalus 
  vetulus 
  O. 
  F. 
  Muller 
  spiller 
  næppe 
  helt 
  saa 
  stor 
  en 
  Rolle 
  som 
  Sida. 
  

   Den 
  er 
  mærkelig 
  sjælden 
  om 
  Sommeren, 
  men 
  faar 
  i 
  September 
  et 
  meget 
  stort 
  Maximum; 
  

   i 
  Slutningen 
  af 
  November 
  er 
  den 
  sjælden 
  igen. 
  Der 
  er 
  aldrig 
  paavist 
  Hanner 
  eller 
  

   Ephippier. 
  Arten 
  synes 
  her 
  som 
  visse 
  Planktondafnier 
  at 
  formere 
  sig 
  asyklisk. 
  Æg- 
  

   antallet 
  er 
  stort 
  (8 
  — 
  12), 
  mindst 
  i 
  September 
  (2 
  — 
  3). 
  

  

  Scapholeberis 
  mucronata 
  O. 
  F. 
  Muller. 
  Kun 
  fundet 
  i 
  enkelte 
  Exemplarer. 
  

  

  Ceriodaphnia 
  pukhella 
  G. 
  O. 
  Sars. 
  En 
  paa 
  4 
  — 
  7 
  m 
  særlig 
  i 
  Store 
  Kalven 
  meget 
  

   alm. 
  Art. 
  Den 
  er 
  i 
  Sommerhalvaaret 
  ret 
  sparsom, 
  men 
  har 
  i 
  September 
  et 
  meget 
  

   stort 
  Maximum. 
  Det 
  parthenogenetiske 
  Ægantal 
  er 
  næppe 
  over 
  2 
  — 
  4. 
  Samtidig 
  med 
  

   Maximum 
  i 
  September 
  begynder 
  Sexualperioden 
  med 
  talrige 
  Hanner 
  og 
  Ephippial- 
  

   dannelse 
  med 
  et 
  Æg 
  i 
  Ephippierne. 
  I 
  Slutningen 
  af 
  November 
  tager 
  Individantallet 
  

   af. 
  Om 
  Vinteren 
  og 
  i 
  det 
  tidlige 
  Foraar 
  spiller 
  de 
  smaa 
  hvide 
  Ceriodaphnia-Ephi\)- 
  

   pier 
  en 
  stor 
  Rolle 
  i 
  Opskyllet 
  langs 
  Kysten. 
  De 
  flyder 
  her 
  som 
  snehvide 
  Gryn 
  i 
  

   Vandbræmmen. 
  

  

  Ceriodaphnia 
  quadrangula 
  O. 
  F. 
  Muller. 
  Arten 
  er 
  langt 
  mere 
  bunden 
  til 
  Litoral- 
  

   regionens 
  inderste 
  Del. 
  Ude 
  paa 
  dybere 
  Vand 
  findes 
  den 
  ikke 
  nær 
  saa 
  hyppig 
  som 
  

   C. 
  pukhella. 
  Enkeltvis 
  træffes 
  den 
  dog 
  i 
  de 
  fleste 
  Prøver 
  fra 
  Store 
  Kalv; 
  den 
  har 
  

   Sexualperiode 
  samtidig 
  med 
  foregaaende. 
  

  

  Eurycercus 
  lamellalus 
  O. 
  F. 
  Muller 
  er 
  en 
  overmaade 
  alm. 
  forekommende 
  Form. 
  

   Den 
  er 
  ret 
  sjælden 
  i 
  Juni 
  — 
  Juli. 
  I 
  Sept. 
  — 
  Oktober 
  er 
  den 
  dominerende 
  og 
  fandtes 
  

   endnu 
  i 
  stort 
  Antal 
  i 
  de 
  sidste 
  Novemberprøver. 
  Ægantallet 
  om 
  Sommeren 
  er 
  stort 
  

   (indtil 
  20), 
  men 
  aftager 
  derpaa. 
  Sexualperioden 
  indtræffer 
  først 
  i 
  November, 
  da 
  

   Hannerne 
  er 
  almindelige; 
  de 
  brune 
  Ephippier 
  indeholder 
  5 
  — 
  7 
  Æg. 
  Man 
  linder 
  dem 
  

   ofte 
  løst 
  liggende 
  med 
  Æggene 
  i. 
  

  

  Camplocercus 
  recliroslris 
  Schoedler 
  mangler 
  ganske 
  i 
  Sommerproverne; 
  den 
  viser 
  

   sig 
  forst 
  i 
  September, 
  men 
  bliver 
  i 
  Oktober 
  meget 
  almindelig. 
  Den 
  er 
  endnu 
  i 
  Slut- 
  

   ningen 
  af 
  November 
  en 
  af 
  Hovedformerne. 
  Det 
  parthenogenetiske 
  Ægantal 
  er 
  meget 
  

   ringe 
  (1 
  — 
  2). 
  I 
  Oktober 
  begynder 
  Sexualperioden; 
  Hannerne 
  er 
  ikke 
  set 
  i 
  stort 
  Antal; 
  

   der 
  er 
  kun 
  eet 
  Hvileæg. 
  Med 
  den 
  lange 
  smalle 
  Hale 
  sætter 
  de 
  i 
  Spring 
  hen 
  over 
  

   Vegetationen; 
  Arten 
  frembyder 
  stor 
  Variation, 
  hvad 
  Hovedets 
  Form 
  angaar. 
  

  

  Acroperus 
  harpæ 
  Baird 
  optræder 
  fortrinsvis 
  i 
  Sommerprøverne; 
  hen 
  paa 
  Efter- 
  

   aaret 
  afløses 
  den 
  af 
  Camplocercus. 
  Der 
  er 
  aldrig 
  paavist 
  nogen 
  Sexualperiode. 
  Da 
  

  

  1). 
  K. 
  I). 
  Vldcnsk. 
  Selsli. 
  Sitr 
  . 
  naturvidensk. 
  og 
  mathem. 
  Afd., 
  8. 
  Række, 
  III. 
  1 
  19 
  

  

  