﻿153 
  

  

  Haliplus. 
  Ogsaa 
  at' 
  denne 
  Slægt 
  findes 
  paa 
  4 
  — 
  7 
  m 
  et 
  Par 
  Arter. 
  Langt 
  hyp- 
  

   pigere 
  end 
  imagines 
  er 
  Larverne, 
  hvis 
  lange, 
  pindlignende 
  Legemer 
  besatte 
  med 
  lange 
  

   Torne 
  er 
  vel 
  kendte. 
  De 
  er 
  ganske 
  overordentlig 
  træge 
  Dyr. 
  I 
  Akvarierne 
  bevæger 
  

   de 
  sig 
  næsten 
  ikke. 
  Som 
  Larver 
  kan 
  de 
  for 
  Øjeblikket 
  næppe 
  bestemmes. 
  Maanedsvis 
  

   kan 
  de 
  ligge 
  paa 
  Bunden 
  af 
  Akvarierne 
  og 
  synes 
  aldrig 
  at 
  komme 
  til 
  Overfladen 
  

   for 
  at 
  hente 
  Luft. 
  

  

  Oreclochilus. 
  Hvirvlerlarver 
  er 
  i 
  Alm. 
  ikke 
  sjældne 
  i 
  Vinterhalvaaret 
  hverken 
  

   i 
  Moser 
  eller 
  ved 
  Bredden 
  af 
  vore 
  større 
  Søer, 
  bl. 
  a. 
  Furesø. 
  De 
  fleste 
  af 
  disse 
  

   Larver 
  horer 
  dog 
  til 
  Slægten 
  Gyrinus. 
  Til 
  Orectochilus-Larven, 
  der 
  er 
  beskrevet 
  af 
  

   Schiødte, 
  ser 
  man 
  derimod 
  næsten 
  aldrig 
  noget. 
  

  

  En 
  Septemberdag, 
  da 
  jeg 
  laa 
  i 
  Baaden 
  ude 
  paa 
  5 
  — 
  6 
  m 
  Vand 
  i 
  Randen 
  af 
  P. 
  

   Zucens-Bæltet, 
  blev 
  jeg 
  opmærksom 
  paa 
  flere 
  2 
  — 
  3 
  cm 
  lange 
  Larver, 
  kridhvide 
  af 
  Farve. 
  

   Deres 
  Trachegæller 
  og 
  Legemsform 
  viste 
  straks, 
  at 
  det 
  var 
  Gyrinlarver, 
  en 
  nærmere 
  

   Undersøgelse, 
  at 
  det 
  var 
  Larver 
  til 
  Oreclochilus. 
  

  

  Disse 
  overordentlig 
  smukke 
  Larver 
  var 
  i 
  Akvarierne 
  ypperlige 
  Svømmere, 
  der 
  

   bevægede 
  sig 
  paa 
  Iglernes 
  Vis 
  ved 
  at 
  bugte 
  Legemet 
  bølgeformet 
  op 
  og 
  ned. 
  Larverne 
  

   af 
  Slægten 
  Gyrinus, 
  som 
  jeg 
  ofte 
  har 
  haft 
  i 
  mine 
  Akvarier, 
  svømmer 
  i 
  Alm 
  kun 
  lidt. 
  

   Larven 
  til 
  Oreclochilus 
  er 
  bredere 
  og 
  fladere. 
  Dette 
  og 
  den 
  lyse 
  Farve 
  bør 
  vistnok 
  

   betragtes 
  som 
  Karakterer, 
  der 
  er 
  i 
  Overensstemmelse 
  med 
  de 
  Kaar, 
  hvorunder 
  Larven 
  

   lever, 
  meget 
  forskellige 
  fra 
  dem, 
  hvorunder 
  de 
  mørktf 
  arvede, 
  krybende 
  Gyrinus-Larver 
  

   træffes. 
  Gyrin 
  us-Larverne 
  forpupper 
  sig 
  som 
  bekendt 
  i 
  Kokoner 
  over 
  Vand. 
  Det 
  er 
  

   aldrig 
  lykkedes 
  mig 
  at 
  finde 
  Oredoc/ii/us-Kokonerne, 
  der 
  hidtil 
  er 
  ukendte. 
  

  

  Diptera. 
  

  

  Paa 
  Vegetationen 
  paa 
  4 
  — 
  7 
  m 
  findes 
  en 
  uhyre 
  Mængde 
  Myggelarver, 
  næsten 
  

   alle 
  tilhorende 
  Chironomidernes 
  Familie. 
  Disse 
  Chironomidelarver 
  spiller 
  vistnok 
  Hoved- 
  

   rollen 
  paa 
  disse 
  Lokaliteter. 
  Det 
  Antal 
  Individer, 
  man 
  kan 
  ryste 
  ud 
  af 
  en 
  enkelt 
  

   P. 
  lucens, 
  eller 
  af 
  en 
  Chara-Masse 
  er 
  ganske 
  utroligt. 
  De 
  maa 
  utvivlsomt 
  henføres 
  til 
  

   adskillige 
  eller 
  muligvis 
  mange 
  Slægter 
  og 
  Arter. 
  Studiet 
  af 
  dem 
  hører 
  til 
  det 
  aller- 
  

   vanskeligste; 
  da 
  disse 
  Undersøgelser 
  begyndte, 
  var 
  det 
  umuligt 
  at 
  bestemme 
  dem. 
  

   Senere 
  har 
  Thine.mann 
  og 
  hans 
  Elever 
  udrettet 
  et 
  stort 
  Arbejde. 
  At 
  udrede 
  blot 
  

   en 
  enkelt 
  Søs 
  Arter 
  bliver 
  en 
  Specialundersøgelses 
  Sag, 
  som 
  ikke 
  lader 
  sig 
  gennemføre 
  

   uden 
  omhyggelige 
  Klækninger 
  i 
  Akvarier. 
  Vi 
  maa 
  indskrænke 
  os 
  til 
  at 
  fremhæve 
  

   den 
  uhyre 
  Masse 
  Chironomidelarver, 
  der 
  bebor 
  Vegetationen 
  og 
  lever 
  paa 
  den. 
  

  

  Det 
  kan 
  fremhæves, 
  at 
  man 
  aldrig 
  paa 
  disse 
  Lokaliteter 
  ser 
  noget 
  til 
  Culicide- 
  

   Larver. 
  

  

  Aranea. 
  

  

  Hydrachnider. 
  

  

  Paa 
  4 
  — 
  7 
  m 
  ude 
  over 
  Tolypellopsis-Skovene, 
  mest 
  maaske 
  over 
  Store 
  Kalvens 
  under- 
  

   søiske 
  Enge 
  træffer 
  man 
  talrige 
  Arter 
  af 
  Hydrachnider. 
  Individantallet 
  kan 
  vel 
  i 
  og 
  

   for 
  sig 
  ikke 
  siges 
  at 
  være 
  stort. 
  De 
  fleste 
  af 
  dem 
  findes 
  kun 
  i 
  ret 
  ringe 
  Mængde 
  i 
  

  

  D. 
  K. 
  D. 
  Vidcnsk. 
  Selsk. 
  Skr., 
  nntiirvlilensk. 
  og 
  mathem. 
  Afd.. 
  8. 
  R:ekke, 
  III 
  1. 
  20 
  

  

  