﻿164 
  

  

  her 
  erindre, 
  at 
  Faunaen 
  ude 
  paa 
  dybt 
  Vand 
  har 
  været 
  Genstand 
  for 
  special 
  Under- 
  

   søgelse 
  af 
  mange 
  forskellige. 
  A. 
  Ditlevsen 
  har 
  uudersøgt 
  Oligochæterne, 
  Bbinckmann 
  

   Planarierne, 
  S. 
  Jensen 
  Ostracoder 
  og 
  Copepoder, 
  Steenberg 
  Molluskerne. 
  Selv 
  har 
  

   jeg 
  været 
  med 
  paa 
  de 
  allerfleste 
  Skrabeture; 
  Materialet 
  har 
  staaet 
  i 
  Akvarier 
  og 
  

   Skaale, 
  og 
  det 
  er 
  ofte 
  undersøgt 
  af 
  mere 
  end 
  en. 
  Lad 
  ogsaa 
  en 
  fremtidig 
  Under- 
  

   søgelse 
  maaske 
  paavise 
  en 
  enkelt 
  Planarie, 
  et 
  Par 
  Rotiferer, 
  maaske 
  enkelte 
  Clado- 
  

   cerer 
  eller 
  et 
  Par 
  flere 
  Hydrachnider. 
  Det 
  store 
  almindelige 
  Resultat, 
  at 
  Furesøens 
  

   Bundfauna 
  i 
  Sammenligning 
  med 
  andre 
  Søers 
  er 
  uendelig 
  fattig, 
  er 
  sikkert 
  nok. 
  At 
  

   der 
  paa 
  Furesøens 
  dybeste 
  Bund 
  skulde 
  kunne 
  paavises 
  Spongiller, 
  Triclader, 
  Hiru- 
  

   dineer, 
  Bryozoer, 
  andre 
  Insektlarver 
  end 
  Dipterer, 
  Isopoder 
  og 
  andre 
  Mollusker 
  end 
  

   Pisidium 
  og 
  Dreissensia, 
  er 
  ganske 
  sikkert 
  utænkeligt. 
  Selv 
  har 
  jeg 
  været 
  saa 
  heldig 
  

   at 
  have 
  været 
  paa 
  Skrabetur 
  saavel 
  med 
  Prof. 
  Forel 
  i 
  Genfersøen 
  som 
  med 
  Prof. 
  

   Zschokke 
  paa 
  Vierwaldståttersø. 
  Den 
  Rigdom 
  paa 
  Dyr, 
  særlig 
  hvad 
  Artrigdom 
  an- 
  

   gaar, 
  som 
  Skraberen 
  bringer 
  op 
  fra 
  Schweizersøerne, 
  har 
  vore 
  Søer 
  ikke 
  Magen 
  til. 
  

  

  Studerer 
  man 
  Zschokke's 
  Hovedværk 
  „Die 
  Tiefenfauna 
  der 
  Seen 
  Mitteleuropas", 
  

   viser 
  det 
  sig, 
  at 
  denne 
  Vienvaldstattersøens 
  Rigdom 
  ingenlunde 
  er 
  enestaaende 
  for 
  

   alpine 
  Søer: 
  Hydra, 
  Triclader, 
  Bryozoer, 
  Cladocerer, 
  Insektlarver 
  foruden 
  Dipterlarver. 
  

   mange 
  flere 
  Snegle 
  hører 
  normalt 
  til 
  de 
  mellemeuropæiske 
  Søers 
  Dybvandsfauna. 
  

   Endvidere, 
  at 
  visse 
  Dyregrupper 
  i 
  disse 
  er 
  repræsenterede 
  med 
  et 
  stort 
  Artsantal: 
  

   31 
  Rhabocoeler, 
  27 
  Oligochæter, 
  17 
  Ostracoder, 
  19 
  Cladocerer, 
  32 
  Hydrachnider 
  o. 
  s. 
  v. 
  

  

  Man 
  kunde 
  nu 
  tænke 
  sig, 
  at 
  Furesøens 
  dybeste 
  Søbundsfauna 
  var 
  relativ 
  fattig 
  

   i 
  Sammenligning 
  med 
  andre 
  danske 
  Søers. 
  Dette 
  er 
  dog 
  vistnok 
  ikke 
  Tilfældet. 
  I 
  

   Aarenes 
  Løb 
  har 
  jeg 
  skrabet 
  over 
  næsten 
  alle 
  vore 
  dybere 
  Søbunde, 
  ofte 
  har 
  jeg 
  haft 
  

   Specialister 
  med. 
  Vi 
  tør 
  betragte 
  det 
  som 
  ganske 
  sikkert, 
  at 
  vore 
  dybere 
  Søbunde 
  

   ikke 
  huser 
  Spongiller, 
  Hydra, 
  Hirudineer, 
  Bryozoer, 
  andre 
  Insektlarver 
  end 
  Dipterer, 
  

   Isopoder 
  og 
  ej 
  heller 
  Gasteropoder. 
  Det 
  er 
  vel 
  muligt, 
  at 
  visse 
  Søer 
  kan 
  byde 
  paa 
  

   et 
  Par 
  andre 
  Copepoder 
  og 
  Ostracoder, 
  maaske 
  et 
  Par 
  Dafnier 
  og 
  Rhabdocoeler 
  og 
  

   lidt 
  flere 
  Hydrachnider 
  end 
  Fufesoen; 
  men 
  at 
  Artsantallet 
  skulde 
  stige 
  synderligt, 
  er 
  

   hojst 
  usandsynligt. 
  

  

  Jeg 
  har 
  det 
  Indtryk, 
  at 
  Furesø, 
  hvad 
  dens 
  Dybvandsfauna 
  angaar, 
  giver 
  et 
  

   ganske 
  godt 
  og 
  korrekt 
  Billede 
  af, 
  hvad 
  vore 
  Søer 
  og 
  dermed 
  ogsaa 
  de 
  baltiske 
  Søer 
  

   med 
  Maximaldybder 
  paa 
  30 
  — 
  50 
  m 
  i 
  saa 
  Henseende 
  er 
  i 
  Stand 
  til 
  at 
  præstere. 
  

  

  De 
  baltiske 
  Sobundes 
  Artsfattigdom 
  er 
  da 
  et 
  Fænomen, 
  som 
  trænger 
  

   til 
  nærmere 
  at 
  belyses. 
  

  

  For 
  at 
  forstaa 
  dette 
  Fænomen 
  vil 
  det 
  formentlig 
  være 
  det 
  naturligste 
  lidt 
  nær- 
  

   mere 
  at 
  gaa 
  ind 
  paa 
  Ekmann's 
  Studier 
  af 
  Vatterns 
  Fauna 
  (1915). 
  Det 
  er 
  selvfølgelig 
  

   uheldigt, 
  at 
  Furesø 
  skal 
  sammenlignes 
  med 
  en 
  saa 
  stor 
  og 
  dyb 
  Sø, 
  men 
  derved 
  er 
  i 
  

   Øjeblikket 
  intet 
  at 
  gore. 
  Vattern 
  og 
  Furesø 
  er 
  de 
  eneste 
  Soer 
  Nord 
  for 
  Alperne, 
  

   hvis 
  Bundfauna 
  nu 
  er 
  nærmere 
  udredet. 
  I 
  hvert 
  Fald 
  maa 
  man 
  med 
  en 
  vis 
  Beret- 
  

   tigelse 
  kunne 
  sammenligne 
  Faunaen 
  paa 
  ca. 
  35 
  m 
  i 
  Vattern 
  med 
  Faunaen 
  over 
  Fure- 
  

   soens 
  dybeste 
  Partier. 
  Kaarene 
  her 
  er 
  vel 
  ikke 
  de 
  samme 
  som 
  paa 
  de 
  skraanende 
  

   Flader 
  i 
  en 
  stor 
  c. 
  120 
  m 
  dyb 
  Sø, 
  men 
  vi 
  kan 
  nu 
  ikke 
  i 
  Øjeblikket 
  skaffe 
  bedre 
  

   Materiale 
  til 
  Sammenligning. 
  

  

  Ekman 
  henfører 
  Vatterns 
  Bundfauna 
  til 
  tre 
  Grupper: 
  1. 
  Den 
  litorale-sublitorale 
  

  

  