﻿167 
  

  

  skille 
  et 
  Element, 
  der 
  ikke 
  synes 
  at 
  strække 
  sig 
  ud 
  til 
  Søerne 
  over 
  det 
  mellemeuro- 
  

   pæiske 
  Sletteland 
  og 
  videre 
  nordpaa. 
  Det 
  bestaar 
  væsentlig 
  af 
  Asellus 
  cavaticum, 
  

   Niphargus 
  puleanus 
  samt 
  de 
  abyssale 
  Limnæer. 
  Af 
  Øjesyn 
  ved 
  jeg, 
  i 
  hvilken 
  utrolig 
  

   Mængde 
  Krebsdyrene 
  befolker 
  Schweizersøernes 
  profunde 
  Region. 
  De 
  nordeuropæiske 
  

   og 
  baltiske 
  Søer 
  har 
  et 
  andet 
  Faunaelement, 
  som 
  kort 
  kan 
  betegnes 
  som 
  de 
  Lo 
  van- 
  

   ske 
  Relikter; 
  Ekman 
  (1915 
  p. 
  395) 
  har 
  sikkert 
  Ret 
  i, 
  at 
  der 
  bortset 
  fra 
  dem 
  

   næppe 
  findes 
  en 
  fra 
  den 
  centraleuropæiske 
  Dybvandsfauna 
  specifik 
  nordisk 
  Fauna. 
  

   Ubiquisterne 
  og 
  de 
  Former, 
  der 
  fra 
  Litoralregionen 
  vandrer 
  ud 
  paa 
  dybere 
  Vand, 
  

   er 
  for 
  Vatterns 
  og 
  de 
  alpine 
  Søers 
  Vedkommende 
  enten 
  de 
  samme 
  Arter, 
  eller 
  de 
  er 
  

   i 
  det 
  store 
  og 
  hele 
  nær 
  beslægtede. 
  

  

  Ser 
  vi 
  nu 
  med 
  disse 
  Meddelelser 
  for 
  Øje 
  paa 
  Faunaen 
  i 
  Furesøens 
  profunde 
  

   Region, 
  bliver 
  vi 
  slaaet 
  af 
  følgende 
  Resultat. 
  

  

  De 
  store 
  dybe 
  Søers 
  Dybvandsfauna 
  (Ekmans 
  Gruppe: 
  den 
  sublitorale 
  profunde 
  

   Fauna) 
  er 
  faktisk 
  om 
  end 
  sparsomt, 
  repræsenteret 
  i 
  Furesø. 
  Den 
  Gruppe, 
  der 
  næsten 
  

   mangler 
  er 
  netop 
  de 
  sublitorale 
  Arter; 
  af 
  Ubiq 
  visterne 
  er 
  der 
  kun 
  yderst 
  faa 
  tilstede. 
  

   Resultatet 
  er 
  lige 
  det 
  omvendte 
  af, 
  hvad 
  man 
  kunde 
  have 
  ventet. 
  

  

  Man 
  kunde 
  have 
  troet, 
  at 
  den 
  Del 
  af 
  de 
  store 
  Søers 
  Fauna, 
  som 
  fortrinsvis 
  

   lever 
  i 
  den 
  øvre 
  Del 
  af 
  deres 
  profunde 
  Region, 
  og 
  hvis 
  Hjem 
  egentlig 
  er 
  disses 
  sub- 
  

   litorale 
  Region 
  (ud 
  til 
  c. 
  50 
  m), 
  var 
  den, 
  der 
  rykkede 
  ud 
  og 
  tog 
  Furesøbunden 
  med 
  

   dens 
  Maximaldyb 
  paa 
  c. 
  40 
  m 
  i 
  Besiddelse. 
  Endvidere 
  maatte 
  man 
  tro, 
  at 
  de 
  store 
  

   Søers 
  udpræget 
  profunde 
  Former 
  helt 
  havde 
  manglet. 
  Det 
  er 
  lige 
  det 
  omvendte, 
  der 
  

   viser 
  sig 
  at 
  være 
  Tilfældet. 
  Er 
  man 
  først 
  kommen 
  saa 
  langt, 
  'begynder 
  man 
  at 
  forstaa, 
  

   at 
  Livskaarene 
  paa 
  Bunden 
  af 
  Furesø 
  vistnok 
  paa 
  væsentlige 
  Punkter 
  er 
  meget 
  van- 
  

   skeligere 
  end 
  paa 
  Bunden 
  af 
  de 
  store, 
  dybe 
  Søer. 
  De 
  Former, 
  der 
  helt 
  har 
  tilpasset 
  

   sig 
  til 
  Livet 
  i 
  den 
  profunde 
  Region, 
  kan 
  ogsaa 
  leve 
  selv 
  under 
  saa 
  extreme 
  Kaar 
  

   som 
  dem, 
  Furesø 
  byder. 
  For 
  de 
  Former 
  derimod, 
  der 
  hører 
  til 
  Litoralregionens 
  nedre 
  

   Grænser, 
  er 
  Kaarene, 
  saa 
  snart 
  de 
  kommer 
  udenfor 
  Vegetationen, 
  af 
  den 
  Natur, 
  at 
  

   de 
  faktisk 
  ikke 
  kan 
  klare 
  Situationen. 
  

  

  Paa 
  den 
  mest 
  ubegribelige 
  Maade 
  standser 
  i 
  Furesø 
  næsten 
  al 
  Vegetationszonens 
  

   rige 
  Dyreliv 
  et 
  eller 
  andet 
  Sted 
  i 
  Skalaflejringernes 
  Bælte 
  (7 
  — 
  15 
  m). 
  Brinckman 
  siger 
  

   udtrykkelig 
  (1905 
  Anm. 
  p. 
  28) 
  om 
  Rhabdocoelerne: 
  „Den 
  interessante 
  Udvandring 
  af 
  

   Breddens 
  Arter 
  til 
  dybere 
  Vand 
  som 
  Du 
  Plessin 
  har 
  iagttaget 
  i 
  Genfersøen, 
  findes 
  

   ikke". 
  Ditlevsen 
  siger: 
  „Skalbæltet 
  afspærrer 
  — 
  uvist 
  af 
  hvilken 
  Grund 
  - 
  - 
  hvad 
  

   Oligochæterne 
  angaar, 
  Dybvandsformerne 
  fra 
  Bredformerne". 
  Søren 
  Jensen 
  kommer 
  

   for 
  Ostracoder 
  og 
  Copepoder 
  til 
  et 
  ganske 
  lignende 
  Resultat. 
  Jeg 
  for 
  mit 
  Vedkom- 
  

   mende 
  kan 
  tilføje: 
  det 
  afspærrer 
  Dybvandets 
  Amfipoder 
  og 
  Insektlarver 
  fra 
  Litoral- 
  

   regionens. 
  

  

  Sporgsmaalet, 
  der 
  altsaa 
  nu 
  rejser 
  sig, 
  er 
  dette: 
  Hvad 
  er 
  det 
  for 
  en 
  Faktor, 
  

   der 
  i 
  Furesø 
  hindrer 
  Litoralregionens 
  Dyreliv 
  i 
  at 
  brede 
  sig 
  ud 
  over 
  

   So 
  bunden? 
  I 
  det 
  jeg 
  gaar 
  ud 
  fra, 
  at 
  Furesø 
  i 
  det 
  store 
  og 
  hele 
  kan 
  opfattes 
  nogen- 
  

   lunde 
  som 
  Typen 
  paa 
  middelstore 
  baltiske 
  Søer 
  med 
  Dybder 
  paa 
  indtil 
  c. 
  40 
  — 
  50 
  m, 
  

   er 
  jeg 
  tilbøjelig 
  lil 
  at 
  udvide 
  Sporgsmaalet 
  saaledes: 
  Hvad 
  er 
  Grunden 
  til 
  

  

  