44 T. THORELL, 



två å hvardera sidan framtill omedelbart öfvergående i hvarandra, bakåt mer eller mindre 

 divergerande. Den nedre äggstocken eller äggstocksgrenen är vanligen något längre, än 

 den öfre, mot matricalkaviteten riktade grenen. Testes äro långa, smala, merendels visande 

 tre tydligt åtskilda portioner i sitt inre. Äbdomen är alltid kortare än cephalothorax, mot 

 spetsen något afsmalnande, merendels något nedåt krökt, hos fullvuxna honor ofta så starkt 

 nedböjd, att den med cephalothorax bildar en rät, ja någongång spetsig vinkel. De 4 

 första segmenten äro i det närmaste cylindriska, det 5:te af olika form, hos D. pulex och 

 D. psyllus klufvet i tvenne nästan trekantiga halfvor, hos JD. auritus och I), gibber mycket 

 kort, odeladt. Bihangen äro ternligen förlängda, raka eller nedåt krökta, i spetsen för- 

 sedda med fina hår eller taggar. Den gemensamma, korta delen af de båda till sädes- 

 gömmena gående kanalerna hos honan har,, såsom redan är nämndt, sin mynning i en 

 oftast ganska tydlig vulva vid främre kanten af l:sta abdominalsegmentets undersida (VIII. 

 10 X,, Y, Z). Hos hanen visar detta segment på sin undre sida två smärre, snedt trian- 

 gulära, i spetsen rundade genitalflikar än med, än utan borst (VI. 8 r, Ig). Spermato- 

 phorerna äro ovala eller äggformiga, alltid tydligt synliga genom kroppsbetäckningen (VI. 

 8 C, csp). 



Första parets antenner (VI. 8 A,) äro kortare, än hos föregående slägte, vid basen 

 mycket tjocka, och bestående af ett ringare antal, hos de kända arterna 8 — 10,, ofta mer 

 eller mindre sinsemellan sammanvuxna leder. Hanens (VII. 10 « x ) afvika endast obetyd- 

 ligt från honans (VII. 10 A,), och äro icke, såsom hos föregående slägte, inrättade till 

 griporganer. 



Andra parets antenner (VI. A 2 ) äro mera jemntjocka, utåt dock något afsmalnande, 

 af ungefär samma längd som de föregående, och bestå af 3 leder, af hvilka den sista är 

 i spetsen beväpnad med en mer eller mindre stark klo, som tyckes vara fast samman- 

 vuxen med leden. De synas kunna böja sig knäformigt så väl uppåt, som nedåt, och sakna 

 de två långa, plumulerade borst, som hos arterna af slägtet Notodelphys finnas på dessa 

 antenners l:sta led. 



Mundelarne öfverensstämma till sitt läge och sin allmänna form ganska nära med 

 dem hos föregående slägte. Ziobrum synes vara af samma gestalt, som der; Mandiblerna 

 (VI. 8 MP) likaledes: deras basaldel är dock ofta smalare i proportion. Inre brädden 

 eller eggen har 5 tänder och är framför dessa fint crenulerad: från främre brädden utgå 

 vid spetsen tvenne fina taggar — alldeles som hos Notodelphys-arterna. 



Mandibularpalpen har samma läge och riktning, som hos Notodelphys. Dess basal- 

 del (MP, pb) är kort och tjock, men vanligen icke fullt så bred i förhällande till grenarne, 

 som hos detta slägte, dock alltid åtminstone dubbelt så bred som hvardera af dem. Den 

 bär ett plumuleradt borst på inre sidan; på den yttre visar den mot spetsen en djup, mer 

 eller mindre bred utskärning, så att den på denna sida synes plötsligt afsmalnad. Den 

 inre grenen (ri) utgår från sjelfva spetsen, den yttre (re) är fästad i utskärningen å yttre 

 sidan. Denna sednare gren utgöres af en enda led, som dock stundom visar spår till en 

 sutur (VII. 10 MP) och således torde bestå af åtminstone två sammanvuxna delar; den 

 bär i spetsen 4 — 5 starka håriga borst. Inre grenen är längre, tvåledad, på yttre sidan 

 och i spetsen besatt med flera plumulerade borst. 



Första parets maxiller (VI. 8 MJ visa samma allmänna form och ett lika antal på 

 samma sätt grupperade flikar, som hos föregående slägte, men äro dock något olika hos 



