OM KRUSTACEER I ASCIDIER. 45 



olika arter. Sidofliken (II) är här något större, än hos Notodelphy s-arterna, än med, än 

 utan borst i spetsen. Afven på de flesta öfriga flikarne kunna borstens antal variera, 

 isynnerhet på slutfiiken (lu). 



Andra parets maxiller äro mera omvexlande till sin form, än mera aflånga (VI. 8 M 2 )> 

 än kortare (VIII. 11 M 2 ) tresidiga. De bestå af 5 leder, af hvilka den första alltid är 

 betydligt större än de följande, som småningom aftaga i storlek; de yttersta äro stundom 

 riktade mera inåt än nedåt. I inre brädden är maxillen beväpnad med en rad styfva 

 krökta borst eller smala taggar, af hvilka en, som utgår från 2:dra leden, stundom är 

 tjockare och mera klolik än de öfriga, såsom hos föregående slägte. Borsten närmast 

 basen äro håriga, de öfriga nästan hårlösa eller fint plumulerade. 



Tredje parets maxiller äro ganska olika hos olika arter, mer eller mindre aflånga, 

 mot spetsen smalare, dock alltid bredare än hos föregående slägte, med plumulerade borst 

 i och vid inre brädden. Hos ett par arter (VIII. 11 M 3 ) visa de sig tydligen bestå af tre 

 sammanvuxna delar, med borsten i inre brädden på den första delen ordnade i två grup- 

 per; mellandelen bär då ett starkt borst, och den yttersta delen omkring fyra sädana. 

 Stundom (hos D. psyllus) kan man endast urskilja tvenne delar (VII. 9 M 3 ), och stundom 

 (hos D. pulex) är hvarje spår till gräns dem emellan försvunnen, och maxillen är då kort, 

 nästan halfoval, med flera borst i inre kanten och ett par starkare sådana i spetsen (VI. 

 8 M 3 ). 



Benen. De 4 första paren äro, såsom vi redan omnämnt, tjocka, föga hoptryckta, 

 men bestå för öfrigt af samma delar, som hos slägtet Notodelphys. Mellanskifvan är lik- 

 väl mindre; mellan första benparet är den alltid tydlig, mellan de följande deremot stun- 

 dom rudimentär eller tyckes alldeles saknas. Basaldelen är isynnerhet mycket tjock, och 

 suturen mellan dess båda leder mindre tydlig; den 2:dra leden är merendels trapezoidisk 

 eller nästan triangulär, med en tagg vid spetsen af inre brädden, och bär de båda gre- 

 narne, som till längd och form äro ganska olika hos olika arter. Yttre grenen består än 

 af 3, än endast af 2 leder; den inre har deremot 3 leder hos alla de hittills kända for- 

 merna. Det första benparet liknar mera benen hos Notodelphys än de följande paren: det 

 är något mindre än dessa, försedt med taggar på yttergrenens utsida och med borst på 

 dess insida; innergrenen är isynnerhet på insidan försedd med ofta ganska långa borst, 

 som hos D. gibber äro vidt utspärrade från hvarandra. Borsten på detta benpar äro tä- 

 tare plumulerade, än på de följande paren. Dessa afvika merendels till formen mycket 

 från l:sta paret; än äro grenarne långa och smala, med långa, gleshåriga eller glatta borst 

 och stundom utan taggar; än äro de kortare, med väl utvecklade taggar på utsidan af 

 yttergrenen, men med korta eller inga borst på denna gren (VI — VIII. 8 — 11. P x — P 4 ). 



Femte benparet (8 — 11 P 5 ) är oftast litet, rudimentärt, och består af en odelad, bre- 

 dare basaldel, som i spetsen bär en aflång, smalare gren, innergrenen. Den yttre grenen 

 saknas eller är mycket liten och rudimentär. De äro föga olika hos de olika könen, och 

 icke eller obetydligt längre skilda från det föregående benparet, än l:sta — 4:de sinsemel- 

 lan äro. 



Hvad jag om hithörande formers inre byggnad, Iefnadssätt och utveckling har mig 

 bekant, är i det föregående redan omnämndt. — De fyra hithörande arterna bestämmas 

 lätt efter följande schema: 



