OM KRUSTACEER I ASCIDIER. 57 



poderna i allmänhet. — Då af denna under-familj endast ett slägte med en enda art är 

 bekant, torde den närmare redogörelsen för dessa och öfriga delars byggnad lämpligast 

 finna sin plats vid beskrifningen af detta slägte. 



Gen. I. ASCIDICOLA. n. g. 



Corpus longum, angustum, sub-teres; abdomen paullo angustius, quam cephalothorax, 

 appendicibus in apice pilis setisve instructis. Antennae l:mi paris ex articulis paucioribus 

 (. . . 5 — 6 . . .) compositae; 2:di paris in apice aculeo vel ungui armatse. Mandibulae per 

 totum marginem interiorem dentatae. Palporum rami simplices. Maxillse l:mi paris laci- 

 nias duas aculeatas vel setosas formant; 2:di paris breves, lata?, cum 3:tii paris, quse sat 

 parvse sunt et oblongaa, setis vel aculeis paucioribus prseditaa. Pedes parium 1 — 4 parum 

 compressi, setis et aculeis glabris, ramis bi-articulatis : par 5:tum nullum. — Ovaria duo. 

 Matrices ex laminis duabus, subtus membranula vestitis, formatse. 



Animalia in sacco respirationis Ascidiarum hospitantia. 



Ehuru mest beslägtade med de egentliga Notodelphyiderna, som, enligt hvad vi an- 

 ty dt, bland de fritt lefvande Copepoderna hafva sina närmaste förvandter bland familjen 

 Calanidce Dana, visar Ascidicola likväl en viss grad af slägtskap med Harpacticinerna, 

 sjmnerligast genom formen af 2:dra parets maxiller (jfr. dessa maxiller hos slägtena Can- 

 thocamptus och Harpacticus). — Kroppen (IX. 13 A, C) är hos den enda bekanta dithö- 

 rande arten af nästan samma form hos båda könen, ganska långsträckt, masklik, nästan 

 trind och cylindrisk, dock starkare konvex på öfre sidan samt bakåt afsmalnande. Huf- 

 vudet saknar rostrum och öga; det är ungefär lika långt som bredt, fritt, icke samman- 

 smält med l:sta thoracalsegmentet, h vilket deremot är sammanvuxet med det närmast föl- 

 jande. De främre thoracalsegmenten tilltaga bakåt i längd och äfven något i bredd; det 

 5:te segmentet är dock bakåt afsmalnande och öfvergår temligen jemnt i den smalare 

 abdomen. Hos honan utgår från 4:de segmentets bakre kant de båda matricalskifvorna, 

 till hvilka vi längre ned skola återkomma: 4:de och 5:te thoracalsegmenten äro icke sam- 

 manvuxna med hvarandra, men det sednare deremot nära förenadt med det l:sta abdomi- 

 nalsegmentet (A; G). Hos hanen äro de båda sista thoracal- samt l:sta abdominal segmen- 

 ten sammanvuxna till ett enda aflångt, bakåt något afsmalnande stycke, som baktill och 

 nedåt å ömse sidor visar en temligen stor, något frånstående genitalflik (C. Ig; F. Ig). 

 Abdomen utgöres hos hanen af 6„ hos honan af 5 segment (det l:sta hos honan tvifvels- 

 utan bestående af tvenne sammanvuxna segment), hvilka äro nästan cylindriska eller bakåt 

 något afsmalnande, med undantag af det sista, som bildar bihangen: dessa äro temligen 

 långa, i spetsen försedda med hår eller små borst. 



Första parets antenner äro korta och tjocka, emot spetsen temligen jemnt afsmalnande, 

 med ett ringa antal (5 — 6) leder. 



Andra parets antenner äro starkt knäböjda, temligen spensliga, med en krökt tagg 

 eller liten klo i spetsen. 



Mundelarne äro på vanligt sätt fastade kring munöppningen, i hvars botten man ser 

 4 små, nära hvarandra sittande knölar: de flesta omgifvas af en ram, bildad af chitin- 



K. Vet. Akad. Handl. B. 3. N:o 8. O 



