OM KRUSTACEER I ASCIDIER. 59 



jag lyckats tvinga ovariernas ännu mjuka, halfflytande innehåll in mellan lamellen och 

 membranen genom en öppning i närheten af deras bas, så att de tillsammans tydligen 

 visa sig bilda ett säckformigt organ, analogt med matrix hos de föregående. Hos de flesta 

 exemplar, man påträffar, finner man under lamellen en aflång massa af hopkittade ägg, 

 som djuret genom att kröka och vrida kroppen, äfvensom genom rörelser med sjelfva la- 

 mellerna, vanligen snart befriar sig från. Undersöker man den sålunda frigjorda äggmas- 

 san, så finner man, att den på undersidan beklädes af den tunna membran, som förut till- 

 hört lamellen. Lamellerna visa nu, då genom lossningen af äggklimpen den undre mem- 

 branen blifvit aflägsnad, en påfallande likhet med ett par från fjerde thoracalsegmentet 

 utgående vingar — så mycket mer, som de nu vanligen stå något ut från djurets sidor. 

 Snart bildar sig emellertid åter en dylik membran, och lamellen blir åter i stånd att mel- 

 lan sig och denna emottaga en ny omgång ägg. 



Ovarierna synas endast vara två, ett på hvardera sidan om kroppen. De bilda 

 merendels i de tre första thoracalsegmenten små utskott på den utåtvända sidan, och 

 sträcka sig långt ned i abdomen, till och med i dess nästsista segment. I l:sta abdomi- 

 nalsegmentet ser man tvenne kanaler, som mynna ut genom ett gemensamt, kort rör på 

 segmentets undre sida, och som synes ändas i hvar sitt receptaculum seminis, såsom hos 

 de föregående. 



Af hanen eger jag endast ett i sprit förvaradt exemplar, på hvilket de inre fort- 

 plantningsorganerna icke kunna urskiljas. Bildningen af genitalflikarne, som är ganska olik 

 de egentliga Notodelphyidernas, hafva vi ofvanföre angifvit. 



Hvad utvecklingen beträffar, så känner jag utom det fullt utbildade djuret endast 

 den ur ägget nyss kläckta larven. Denna (IX. 13 E) är till formen temligen lik de öfriga 

 Notoclelp hyid ernås ; han är bredt äggformig, framtill hastigt något smalare och i främre 

 ändan bred, svagt rundad, nästan tvärhuggen, i bakre ändan är den något insvängd å 

 ömse sidor, och försedd med tvenne små borst eller hår. Antennerna tyckas bestå af en 

 enda temligen lång och stark, nästan cylindrisk, framåt och utåt riktad led, som i spetsen 

 bär tvenne borst, af hvilka det bakre är rakt, riktadt bakåt och utåt. Af de båda två- 

 greniga benparen tyckes det första hafva tvåledade grenar; hos det 2:dra något kortare 

 paret har jag ej med säkerhet observerat några ledgångar. Med tillhjelp af antennernas 

 och de i bengrenarnes spets befintliga borsten simmar den nykläckta ungen raskt omkring. 



Om detta djurs lefnadssätt, som närmast liknar det hos slägtet Doropygus, ehuru 

 Ascidicola till formen mest sluter sig till Botachus, har jag redan, vid framställningen af 

 Notodelphyiderna i allmänhet, anfört hvad jag haft mig bekant. 



1. A. rosea. (Tab. IX et X, 13). 



Segmentum penultimum latitudine dimidio-duplo longius, apicem versus paullo an- 

 gustatum, appendicibus hoc segmento brevioribus, pilis parvis in apice instructis. — Ovaria 

 et ova rosea. Long. ¥ 2>\ — 4^ millim.; d* c:a 3i millim. 



Syn. Notodelphys ascidicola junior, Allman : Ann. and Mag. of Natural History. XX. (1847). p. 4. 

 Tab. II. fig. 15. 



Habitat minus frequens in formis generis Ascidias plerisque, in A. intestinali, paral- 

 lelogramma, canina et aspersa inventa. 



