26 T. THORELL, 



Unga individer af Doropygus (t. ex. D. pulex) afvika från de fullväxta på ungefär 

 enahanda sätt, som inom slägtet Notodelphys. Dock synas genitalflikar här saknas hos #" 

 jun., och naturligtvis då också hos $ jun. — Af Botachus eylindratus är endast den fullt 

 utbildade honan bekant. 



fl [ } ^U, l. A-I> yV.S.^y./. A-T. Geru L N0T0DELPHYS Allm . 



Corpus longius, cephalothorace sub-depresso, abdomine cephalothorace multo angu- 

 stiore: appendicibus abdominis in apice setis quattuor majoribus pilosis, aliaque minore ad 

 latus utrinque instruetis. Antennse l:mi paris articulis 10—11 {<?) vel 15 (9) compositae, 

 2:di paris in apice ungui forti, mobili armatas. Palporum pars basis ramo interiore plus 

 duplo latior; ramus interiör ex articulis 2, exteriör ex 2 vel pluribus compositus. Alaxillse 

 Inni paris laciniis 5 setosis aculeatisve instruetas; 2:di paris subtriangulce, articulis 5 con- 

 stantes, 3rtii paris angustiores, partibus 3, utriusque paris intus setis vel aculeis longiori- 

 bus armata?, cum pedibus valde compressee. Rami pedum 4 parium anteriorum articulis 3, 

 setis dense plumatis; 5:ti paris pedes minuti, ii quoque birames, ramis indivisis. Ovaria 

 4, antice libera. 



Animalia in sacco respirationis formarum generis Ascidise hospitantia. 



Detta slägte, som står högst inom familjen och närmast ansluter sig till de öfriga, 

 fritt lefvande Gnathostomerna, utgöres af arter, som till bildningen af snart sagclt alla sina 

 kroppsdelar stå hvarandra ytterst nära, och ofta endast med svårighet kunna skiljas från 

 hvarandra. De säkraste kännemärkena för artbestämningen hemtas först och främst af 

 formen på abdominalbihangen och deras längd i förhållande till bredden och till det näst- 

 sista abdominalsegmentets längd, i förening med vidfästningsstället för det yttre sidobor- 

 stet; vidare af formen och beväpningen på första benparets grenar, och slutligen af det 

 5:te, rudimentära benparets bildning. Antennerna visa likaledes ofta temligen lätt i ögo- 

 nen fallande olikheter, hvaremot mundelarnes form i det närmaste är densamma genom 

 hela slägtet. Formen af matrikaldelen hos den fallvuxna honan, äggmassans begränsning 

 mot äggstockarne, samt sjelfva äggens storlek och färg äro merendels också olika hos olika 

 arter, och göra det jenmförelsevis lätt att igenkänna och bestämma honorna i lefvande 

 tillståndet. 



Kroppsformen är temligen olika efter kön och ålder. Hanarne äro temligen små 

 (1^ — 2 millimeter långa) och öfverträffas betydligt i storlek af de fullvuxna honorna, som 

 hos de hithörande arterna visa en längd af från 2 till 5 millimeter. 



Hufvudet är merendels af angefär samma längd, som 1 — 3 thoracalsegmenten till- 

 sammantagna, och baktill något smalare än längden, framåt genom sidornas nedböjning 

 afsmalnande, ofvanfrån sedt af en halfoval form. Det bär framtill ett kort, nedböjdt ro- 

 strum, och något bakom detta, under kroppsbetäckningen, det dubbla, starkt rubinglän- 

 sande ögat. Det med hufvudet sammanvuxna l:sta thoracalsegmentet är mycket kort, 

 smalare än hufvudet och det följande segmentet. Andra och 3:dje thoracalsegmenten äro 

 korta, transversella, det 2:dra merendels något smalare än hufvudet och något bredare än 

 det 3:dje. Fjerde och 5:te segmenten äro längre än de föregående och sammanvuxna till 

 ett enda, bakåt afsmalnande stycke, som vid basen är af ungefär samma bredd som dessa, 



