

18 T. THORELL, 



Rörande Notodelphyidernas utveckling är redan genom Allman bekant, att de ur 

 ägget utkomna ungarne tillhöra samma typ, som ungarne eller larverna af de vanliga 

 Gnathostomerna. Närmast torde de likna ungarne af Diaptomus. De framkomma ur 

 ägghöljet straxt efter att äggen lemnat matrix, stundom till och ined under denna akt. 

 Tvifvelsutan begifva de sig genast ur Ascidian ut i det fria, ty jag har sett, att de alltid 

 simma upp mot vattenytan och åt den sida af det kärl, hvari de förvaras, som är vänd 

 mot dagern. Jag- har aldrig lyckats hälla dem lefvande mer än en eller ett par dagar, 

 och saknar derföre all kännedom om deras vidare öde, intill dess de börja visa sig inuti 

 Ascidier. Hvad jag har mig bekant om deras sednare utvecklingsformer, är hemtadt från 

 iakttagelser på de egentliga Notodelphyiderna, och skall vid framställningen om dem med- 

 delas. Mellanstadierna mellan den nykläckta larven och det fullvuxna djuret af Ascidicola 

 äro mig deremot alldeles obekanta. 



Notodelphyiderna visa till hela sin kroppsbildning och särskildt genom mundelarnes 

 byggnad den största öfverensstämmelse med de vanliga Gnathostomerna, från hvilka de 

 väsendtligen afvika endast derigenom, att de äga en enkel eller dubbel matricalhälighet 

 för äggens förvarande, och följaktligen, såsom vi redan hafva nämnt, sakna yttre äggsäckar. 

 De sluta sig närmast intill familjen Calanidce Dana, och det är med slägtet Diaptomus 

 inom denna familj, som de, isynnerhet genom mundelarnes form, visa den största över- 

 ensstämmelsen. Genom att hafva 2:dra parets antenner enkla, icke tvågreniga, visa de 

 likväl förvandskap äfven med de egentliga Cycloperna, som de dessutom närma sig genom 

 saknaden af ett särskildt hjerta, och till en viss grad äfven genom byggnaden af de han- 

 liga könsorganerna. 



Man finner vanligtvis Notodelphyiderna medelst 2:dra parets antenner fasthakade vid 

 insidan af Ascidiernas respirationssäck, inuti hvilken de normalt uppehålla sig under sina 

 sednare utvecklingsstadier, sålunda förande ett slags parasitiskt lif. (Endast Botachus cy- 

 lindratus är funnen mellan respirationssäckens båda lameller). Då de hafva tuggande mun- 

 delar, af fullkomligt enahanda byggnad, som de fritt lefvande Copepodernas, är det likväl 

 klart, att man icke kan hänföra dem till de egentliga eller äkta parasiterna, hvilka lefva 

 af kroppssafterna af de djur, i eller på hvilka de uppehålla sig. Notodelphyiderna lefva 

 tvifvelsutan af samma ämnen, som Ascidierna sjelfva, således af i vattnet fritt kringsväf- 

 vande organiska partiklar, möjligen också af infusionsdjur eller andra mikroskopiska orga- 

 nismer, som införas i Ascidians respirationssäck genom de strömningar, som cilierna på 

 dennas inre Vågg åstadkomma. Dessa strömningar föra ständigt friskt vatten till Asci- 

 dians respirationsorgan och födoämnen till den i gälhålans botten belägna munöppningen, 

 i hvars närhet också dessa små krustaceer företrädesvis synas hålla sig. Hos flera arter 

 har jag iakttagit, huru de med långa, cilierade borst besatta mandibularpalperna och inaxil- 

 lerna befinna sig i en vibrerande rörelse, hvarigenom en ström måste uppstå, som säkert 

 går ut på att föra födoämnen till deras mun, alldeles såsom hos Diaptomus castor, der, 

 enligt hvad genom Lilljeborg, Claus o. a. är bekant, mundelarne åstadkomma en hvirf- 

 velrörelse i vattnet, hvarigenom små mikroskopiska djur- och växtlemningar föras till 

 munöppningen. 



På grund af vigtiga olikheter i mundelarnes och matricalkavitetens bildning m. m. 

 sönderfaller denna familj i tvenne under-familjer: egentliga Notodelphyider och Ascidicolider, 

 af hvilka den förstnämnda kan karakteriseras på följande sätt. 



