OM KRUSTACEER I ASCIDIER. 11 



in. m. lika väl som parasitiska och fria Entomostraceer, så torde det ej finnas något skäl 

 för att med namnet parasit-krustaceer utmärka just de parasitiska Entomostraceerna, med 

 uteslutande af de parasitiska Amphipoderna, Isopoderna, Cirrhipederna o. s. v. 



En naturlig, på bestämda karakterer grundad uppställning af ordningen Entomo- 

 straca Zencker är således ännu ett desideratum, och i betraktande af det jeinförelsevis 

 ringa antal former, som af denna ordning äro bekanta och det ännu obetydligare antal, af 

 hvilka man äger goda och utförliga beskrifningar och figurer, torde det dröja länge, innan 

 en sådan uppställning kan åstadkommas. Ett försök till en indelning af Entomostraceerna 

 i större grupper, underordningar eller serier, byggd på de hufvudsakliga olikheter, som 

 jag trott mig iakttaga i mundelarnes byggnad, tillåter jag mig emellertid att här framlägga. 



Entomostraceernas mundelar utgöras, hafva vi sett, typiskt af 4 par appendikulära 

 organer, hvartill oftast kommer en labrum framför och en labium bakom munöppningen. 

 Det första paret af dessa organer äro mandiblerna, med hvar sin palp; de äro antingen 

 fria och riktade tvärsföre samt tandade i inre brädden, eller ock blifva de transformerade 

 till mer eller mindre smala sågblad eller stiletter, inneslutna i ett sugrör. Efter mandi- 

 blerna följa tre par maxiller, af hvilka det första paret merendels äro flikiga eller klufna, 

 de bakre nästan alltid mera benlika än de främre 1 ). Maxillarpalper förekomma stundom 

 också. Reduktionen af dessa mundelar kan ske antingen framifrån, då mandiblerna för- 

 svinna, eller i motsatt riktning, hvarvid ett, två, ja alla tre maxillparen bortfalla; hos de 

 aldra lägsta formerna (bland Lernaeiderna) torde alla appendikulära organer kring mun- 

 öppningen saknas. 



Undersöker man de såsom Copepoder betecknade entomostraceerna, så finner man 

 hos de flesta bland dem alla de nämnda fyra paren mundelar tydligt utvecklade: de ha 

 tre par maxiller, fria, icke i ett sugrör inneslutna mandibler, som genom form och läge 

 lätt låta skilja sig från maxillerna — de äro nämligen ställda tvärsföre, och deras inre, 

 tandade brädd är riktad mer eller mindre parallelt med kroppens axel, icke vertikalt mot 

 denna. De entomostraceer, som visa denna mundelarnes bildning, kan man kalla Gna- 

 thostomer. 



Flertalet af de äkta parasiterna bland entomostraceerna visa ett helt annat förhål- 

 lande. Deras mun är utdragen i ett längre eller kortare sugrör, som oftast, om icke all- 

 tid, innesluter tvenne mer eller mindre transformerade, oftast förlängda, såg- eller stilett- 

 lika mandibler 2 ). Då mandibularpalper finnas, äro de skilda från mandiblerna och stå på 



') Flera författare kalla endast det l:sta af dessa tre par för maxiller och de båda andra för maxill- eller käk- 

 fötter; af Dana kallas de i den ordning, hvari de följa på livarandra, för maxiller, käkfötter och l:sta benpa- 

 ret; hos Milne-Edwards och Lubbock heta de lista parets maxiller, 2:dra parets maxiller, och käkfötter: Baird 

 kallar dem alla för käkfötter och Lilljeborg för maxiller. Som de alla tre sitta fastade under kroppens 

 första segment eller hufvudet och utan tvifvel äro af samma morfologiska betydelse eller transformerade ben, 

 har det synts mig rättast att beteckna dem alla med samma namn, maxiller eller käkfötter, och då det första 

 paret oftast blifvit kalladt maxiller, har jag föredragit detta namn framför benämningen käkfötter. Det är 

 visserligen sannt, att de bakre maxillerna, isynnerhet det 3-.dje paret, ofta mycket afvika från det l:sta paret, 

 derigenom att de blifvit förvandlade till hakorganer; men merendels blifva de i ordning bakåt småningom 

 mer och mer enkla och benlika, och någon gång, t. ex. hos Buprorus, är deras ursprungliga identitet i ögonen 

 fallande; hos detta djur äro isynnerhet l:sta och 2:dra parets maxiller, som eljest bruka vara sinsemellan mera 

 olika, än 2:dra och 3:dje paret, så överensstämmande, att de knappt låta skilja sig från hvarandra genom 

 annat, än en något olika taggbeväpning (Pl. X. 14, B,, M t , M„, M 3 ). 



2 ) Hos Ascomyzon har jag icke kunnat finna dessa mandibler: se den längre fram meddelade beskrifningen öfver 

 detta slägte. 



