1 



T. THORELL, 



och fördt i närheten af än den ena, än den andra familjen bland entomostraceerna; men 

 några verkliga tillägg till vår kännedom om detta djur, synas, såsom sagdt är, sedan den 

 tiden icke blifvit gjorda. 



Deremot har Costa i Fauna del regno di Napoli, Entomostraca Tab. IL under namn 

 af Gunenotophorus och Nbtopterophorus afbildat tvenne krustacéslägten, som troligtvis till- 

 höra samma familj och utan tvifvel blifvit funna i Ascidier: de äro likväl icke beskrifna 

 hvarken i detta arbete eller i Hopes Catalogo dei Crostacei Italiani. 



Slutligen har Leuckaet (Archiv fur Naturgeschichte 1859, pag. 241—247) beskrifvit 

 en i Phallusia (Ascidia) mamillata (Cuv.) lefvande krustacé, som han för till slägtet Noto- 

 pterophorus Costa och kallar N. Veranyi. Den visar till kroppsformen mycken likhet med 

 en i denna afhandling beskrifven Notodelphyid, Doropygus auritus, men om Leuckarts 

 beskrifning är riktig, afviker mundelarnes byggnad icke obetydligt från de mig bekanta 

 Notodelphy idernas . 



Under ett par månaders vistande förliden sommar på Christineberg i Bohuslänska 

 skärgården, företog jag mig särskildt att undersöka de parasiter, som lefva i arter af det 

 Linneanska slägtet Ascidia. Så väl genom några observationer från ett föregående vistande 

 på samma ställe, som genom figurer öfver flera i Ascidier funna krustaceer, som Pro- 

 fessor Loven tecknat och godhetsfullt meddelat mig, var jag förvissad, att Ascidierna 

 hyste mer än en art af med den Allmanska Notodelphy s ascidicola beslägtade krustaceer. 

 Som hafvet i närheten af Christineberg är särdeles rikt på Ascidier, och jag öppnade och 

 undersökte en stor mängd exemplar — säkert inemot tvåtusen — af flera särskilda arter, 

 lyckades jag också att i dessa djur finna det icke obetydliga antalet af tjugu olika arter 

 krustaceer, en amphipod och nitton arter små entomostraceer, de flesta tillhörande nya släg- 

 ten, och ett par af dem till och med hittills okända familjer. Det visade sig då bland 

 annat, att de båda omnämnda Allmanska utvecklingsstadierna till Notodelphy s äro sjelf- 

 ständiga, från detta slägte generiskt åtskilda former, och vidare, att till och med inom 

 sjelfva det sålunda reducerade slägtet Notodelphys flera arter äro att särskilja. Allmans 

 beskrifning är för obestämd och de figurer, han lemnat, behäftade med alltför stora fel- 

 aktigheter, för att kunna tjena till att säkert afgöra, hvilken art han menat med hvad han 

 kallar den fullt utvecklade formen af N. ascidicola, så mycket mera, som han troligtvis 

 äfven derunder sammanblandat olika arter. Namnet ascidicola har jag derföre ej kunnat 

 bibehålla såsom artnamn, men har i stället användt det såsom genusbenämning för det 

 långsträckta, med dubbel matrix försedda djur, som af Allman ansågs för en yngre form 

 af N. ascidicola. Den andra, kortare och från sidan hoptryckta formen synes vara iden- 

 tisk med min Doropygus pulex. 



De tjugu af mig i Ascidier funna krustaceerna äro följande: 



