66 T. THORELL, 



utom det sista, som bildar två stycken längre eller kortare abdominalbihang, hvilka 

 merendels äro längre hos hanen, än hos honan, och i spetsen försedda med hår eller 

 små borst. 



HufVudet är försedt med ett öga af samma byggnad som hos Notodelphyiderna och 

 Gnathostomerna i allmänhet, och bär på undre sidan 2 par antenner samt mundelarne. 



Första parets antenner (15 A t ) äro lika hos båda könen och ungefär af hufvudets 

 längd: de äro smala, nästan trådformiga, utåt något afsmalnande och bestå af 6 leder, som 

 med undantag af den l:sta, hvilken är kort och tjock, äro smala, cylindriska och aftaga 

 småningom utåt i längd. 



Andra parets antenner (15 A 2 ) äro något kortare, men tjockare, än l:sta paret, och 

 äfvenledes något smalare mot spetsen; de utgöras af 3 nästan cylindriska leder, af hvilka 

 den l:sta bildar med de båda följande en trubbig eller nästan rät vinkel; den 3:dje visar 

 nära basen en sned sutur, och synes bestå af två sammanvuxna delar, af hvilka den första 

 är kort och, från sidan sedd, tresidig: i spetsen äro dess antenner beväpnade med ett par 

 krökta taggar, som hos hanen synas vara något längre, än hos honan. 



Mundelarne äro ganska märkvärdiga. Ungefär midt under hufvudet (15 R) befinna 

 sig 3 par små, tättsittande, maxiller (m x , in 2 , m 3 ), med spetsarne riktade mer eller min- 

 dre framåt. 



Det l:sta parets maxiller (15 M t ) äro nästan kroklika, eller hafva formen af en vid 

 basen bred skära, som utlöper i en lång, smal, mjuk och framåt riktad spets: nära basen 

 bära de en liten bakåt riktad lob ilp), som i spetsen bär två stycken borst; på den 

 främre, konkava, starkare hoptryckta bräddens mellersta del, och ofta ända ut mot spetsen 

 visa de en rad af fina hår, och på den motsvarande delen af den bakre konvexa hafva de 

 en dubbel eller flerdubbel rad af tättsittande, mycket små borst eller tänder. 



Andra parets maxiller (15 M 2 ) likna de föregående något, men sakna den bakre 

 loben, och äro tjockare vid basen. De bestå af tvenne leder, en tjock, nästan fyrsidig 

 basaldel med rundade hörn och kanter, samt en mycket smalare apicaldel, som är krok- 

 forinig, bred vid basen, och sedan plötsligt smalare och i nästan rät vinkel krökt framåt, 

 samt der på den inåt och nedåt vända sidan försedd med en rad fina hvassa tänder eller 

 taggar, och utlöpande i en lång, fin, mjuk och framåtriktad spets; närmare basen, straxt 

 innan den kröker sig, bär den ett långt, groft, oftast med en rad hår eller taggar besatt 

 borst. Straxt ofvanför detta borst har jag någongång trott mig se spår till en tvär-sutur. 



Tredje parets maxiller (15 M 3 ) äro mera benlika och bestå af två leder, utom den 

 klo, hvarmed de ändas, men äro för öfrigt temligen olika hos olika kön. Hos honan äro 

 de föga större än de främre maxillerna, mot spetsen något afsmalnande och nästan S- 

 formigt böjda: l:sta leden är nästan cylindrisk, den andra något kortare, utåt smalare, i 

 spetsen beväpnad med en kort och kraftig, något krökt klo. Hos hanen äro dessa maxiller 

 deremot förlängda, med en mycket lång, men svag, mot midten starkare böjd klo, som är 

 rörlig och kan slås in emot sjelfva maxillen: den är längre än föregående led och stundom 

 lika lång med eller längre än båda de föregående lederna tillsammans. 



Jemte dessa mundelar iakttager man hos ett par arter {L. forficida och L. albens) 

 ungefär midt emellan vidfästningspunkterna för 2:dra parets antenner, och således långt 

 framför maxillerna en bildning (15 R, c), som har utseendet af en liten, bakåt bre- 

 dare halfränna, och som hos L. albens visar en upphöjd halfmånformig list å ömse 



