68 T. THOKELL, 



genom spermatophören erhåller ett tvärstrimmigt utseende (19 C). Pressas djuret, så att 

 spermatophoren brister, breda de ut sig åt alla håll, men visa icke någon sjelfständig rö- 

 relse. — Tredje paret maxiller, som, enligt hvad redan är nämnt, hos hanen äro längre, 

 än hos honan, och i spetsen beväpnade med en mycket lång klo, tjena troligtvis såsom 

 griporganer vid parningen (XI. 15 /* 3 ). 



Första abdominalsegmentet visar å ömse sidor en springa, genom hvilken spermato- 

 phoren utsläppes, och som täckes af en kort genitalfiik, i spetsen bärande ett par utåt och 

 bakåt riktade små hår eller borst (XI. 15 &, XII. 17 C: Ig). Jag har icke sett sperma- 

 tophorerna lemna hanens kropp, men har deremot ofta träffat honor af L. albens, som 

 haft spermatophorer fastade vid en af genitalöppningarne, och då alltid två tillsammans; 

 någon gång har honan burit två spermatophorer vid h vardera genitalöppningen (X. 15 I x ), 

 i hvilket fall hon tvifvelsutan blifvit befruktad af tvenne hanar. De båda sammanhörande 

 spermatophorer, som jag funnit fastade på honor af den nämnda arten, äro omvändt 'iigg- 

 formiga eller mandellika, och löpa i spetsen ut i en fin, temligen kort kanal; de visa den 

 märkliga egenheten, att båda mynna ut i honans genitalöppning endast förmedelst den 

 enas kanal, hvars öfre del följaktligen är en gemensam utföringsgång för båda spermato- 

 phorerna, — den andra spermatophorens kanal är mycket kortare, än den förstnämndes, 

 och mynnar ut i denna straxt ofvanför dess utträdande ur spermatophoren. Således må- 

 ste väl båda spermatophorerna vara förenade med hvarandra redan inuti spermatophor- 

 rummen och de båda öppningar, genom hvilka de utträda, äfven sammanhänga med hvar- 

 andra, hvilket jag dock icke kunnat med säkerhet observera. — Kanalen, genom hvilken 

 spermatophorernas innehåll sålunda intränger i honans kropp, löper mer eller mindre bug- 

 tad genom en opak massa af cement, hvarmed den är fastkittad vid genitalöppningen. 



De ifrågavarande djurens utveckling har i det närmaste förblifvit mig obekant: dock 

 har jag af båda könen träffat yngre individer såväl med ett, som med två segment min- 

 dre i abdomen, än de fullvuxna. De större, eller de, som hafva 5 abdominalsegment, visa 

 till sin allmänna kroppsform, äfvensom i antennernas, mundelarnes och benens byggnad 

 den största likhet med de fullt utvecklade individerna, och afvika hufvudsakligen genom 

 en något annan form på l:sta och nästsista abdominalsegmentet. Det förstnämnda är nå- 

 got mindre än i fullvuxet tillstånd, saknar genitalöppning, och är hos honan ännu icke 

 sammanvuxet med det näst följande segmentet: det nästsista segmentet är deremot i för- 

 hållande betydligt längre, än i det fullt utvecklade tillståndet. 



Ännu yngre former (af L. albens) med endast fyra abdominalsegment (15 F x ) äro 

 något mera afvikande: båda könen äro hvarandra till kroppsformen lika, af samma smala 

 gestalt, som de utbildade hanarne. Antenner och mundelar äro nästan alldeles lika de 

 fullvuxnes, med undantag af 3:dje parets maxiller, som äro af samma form hos hanen, 

 som hos honan. Benen bestå endast af två leder. Abdomen är i proportion kortare och 

 dess nästsista segment längre, än under de följande stadierna. 



Det är att märka, att icke blott de yngre hanarne, utan äfven de yngre honorna 

 hafva genitalfiikar på l:sta abdominalsegmentet (alldeles såsom den utbildade hanen, endast 

 mera rudimentära), hvilka hos honan försvinna vid den hudömsning, då hon erhåller sin 

 fulla storlek och genitalöppningar på samma segment. I detta afseende, likasom i de för- 

 ändringar, de under sin utveckling genomgå, visa arterna af slägtet Lichomolgus således 



