78 T. THORELL, 



bredare, i sjelfva spetsen åter något utvidgadt. Dess finare byggnad har jag icke lyckats 

 fullt utreda. Ytterst består det af en slida, men inuti denna har jag icke kunnat urskilja 

 några mandibler: den har deremot synts mig omsluta ett annat rör, omgifvet af långa, 

 tvärstrimmiga muskler (21 S, S x ), som fästa sig på ett stilett-likt organ i sugrörets spets. 

 Ofvanför detta organ har jag trott mig se en kapsel, i hvilken stiletten medelst de nämnda 

 musklerna kan indragas. Figuren S visar sugrörets spets hos ett lefvande djur; på sprit- 

 exemplar har den det utseende, som fig. S x visar. — Sugröret är icke alltid utsträckt 

 längsefter kroppens undersida, utan kan böjas tillbaka, och man finner det icke sällan rik- 

 tadt åt alldeles motsatt håll eller rakt framåt. 



På ömse sidor om sugrörets bas ser man en lång, smal, nästan jemnbred palp 

 (R, p), bestående af två leder, af hvilka den 2:dra, som är längst, i spetsen bär ett par 

 långa borst. 



Första parets maxiller (R, m^) äro större, än hos de öfriga slägtena af denna familj: 

 de sitta fastade något bakom palperna, rätt framför 2:dra parets maxiller, och ungefär 

 lika långt från dessa, som de från 3:dje parets maxiller. De bestå af två aflånga grenar, 

 af hvilka den yttre är mycket större, isynnerhet bredare är den inre: de synas vara fastade 

 på ett mycket kort, gemensamt basalstycke, och äro i spetsen försedda med några få 

 borst. — Andra och tredje parets maxiller äro benlika, af nästan samma storlek och form: 

 2:dra parets bestå af en kort basaldel, ett temligen långt, kraftigt mellanstycke och en 

 lång, mycket stark klo. Tredje parets maxiller hafva flera, åtminstone 4 leder, inberäknadt 

 den starka tagg eller klo, hvarmed de i spetsen äro beväpnade, och hafva en icke obe- 

 tydlig likhet med 2:dra parets antenner, på bi-grenen när. 



Af benen äro de fyra första paren väl utvecklade, stora och kraftiga, bestående af 

 en tvåledad basaldel, som bär tvenne långa, temligen smala grenar, hvardera på alla de 

 nämnda benparen bestående af tre aflånga leder. Båda grenarne bära i inre brädden och 

 spetsen temligen långa, svagt krökta, plumulerade borst, och yttergrenen dessutom en rad 

 taggar i yttre brädden. Mellanskifvorna äro stora, rektangulära, och blifva bakåt små- 

 ningom kortare. — Femte benparet utgöres af en enda liten, aflång led, med två borst i 

 spetsen, fästad vid sidan af sista thoracalsegmentet, hvilket också bär ett litet borst straxt 

 framför dess fästpunkt, alldeles som hos arterna af slägtet Lichomolgus. 



Aggsäckame äro ovala, nästan genomskinliga, och innehålla ett ringare antal stora, 

 löst förenade ägg. Om ungarnes utseende och utveckling är mig ingenting bekant. 



Den enda kända arten af slägtet Ascomyzon är funnen i en Ascidia, och träffas 

 såväl inom respirationssäcken, som mellan gäl-lamellerna. Oaktadt dessa djurs för sim- 

 ning väl afpassade organisation, har jag aldrig sett dem röra sig eller gifva det ringaste 

 tecken till lif, i hvilket afseende de äro mycket olika Lichomolgerna, men deremot öfver- 

 ensstämma med Buprorus. 



1. A. Lilljeborgii. (Tab. XIV. 21). 



Segmentum penultimum latitudine paullo brevius; appendices crassa?, latitudine non 

 longiores, segmento illo breviores, setis valde inasqualibus, quarum longissimaä abdominis 

 longitudinem multo superant. — Long. ö* $ c:a 1 millim. 



Habitat in Ascidia par allelogr amma sat frequens. 



