482 Junta de Ciències Naturals de Barcelona (106) 



p. 22. — Paetel, Catal. Conch. Samml., 2. a ed. (1883), p. 131. — 

 Bofill, Crón. Cient. Barcelona, VI (1884), p. 262. — Chia, Mol. terr. 

 agua dulce Barcelona (1887), p. 10. — Tryon, Man. of Conch., 2. 1 

 ser., III, 1887, p. 179. — Bofill, Cat. col. conch. Martorell (1888), 

 p. 47. — Paetel, Catal. Conch. Samml., 3 ed., II (1889), p. 154. — 

 Westerlund, Fauna pal. Region leb. Binnenconch., II (1888), p. 51. 

 — Fagot, Hist. mal. Pyr. franc. esp. (1892), p. 50. — Kobelt, in 

 Rossmàssler, Icon., N. S., VIII (1898), p. 62. 



Hèlix hispida Salvanà (non Linné), Mem. R. Acad. Cienc. Barcelona, 

 2.» ép., 1,(1884), P- 4°4- 



H. villosa Salvanà (non Studer), Mem. R. Acad. Cienc. Barcelona, 

 2.» ép., I (1884), p. 404. 



Hèlix sericea Romaní, Butll. Inst. Cat. Hist. Nat., XVII (1917), p. 47. 



Barcelona (Pàtel, Hidalgo, Kobelt, Tryon). 



Sarrià, Barcelona (Bourguignat, Hidalgo, Pfeiífer); (Bofill), 

 molts exemplars; (Martorell), 10 exemplars (diàm. 5*25 a 4*75, 

 alt. 3 a 2'5 mil.); (Chía, Westerlund, Fagot). 



Capellades (Romaní), 1 exemplar subfòssil (diàm. 5*25, 

 alt. 4 mil.). 



Greixa (Haas), 1 exemplar. 



Bourguignat dóna les dimensions diàm. 6, i alt. 3*5 a son 

 exemplar típic; però els exemplars de la col•lecció Martorell 

 de la localitat clàssica d'on procedien també els exemplars 

 subministrats a Bourguignat, no passen de les dimensions 

 més amunt esmentades: els exemplars en qüestió i també els 

 de les altres localitats no són solament de menor diàmetre, 

 sinó que, relativament, tenen major altura. Perxò hem cregut 

 convenient donar la reproducció fotogràfica d'un exemplar dels 

 que ens han servit per l'estudi (col•lecció Martorell) (làm. 2, 

 figs. 45-50]- 



Bourguignat (1. c.j aproxima sa H. martorelli a H. fiarlatoris 

 Bivona, de Sicília, i a H. chnoodia Bourguignat i H. lasia Bour- 

 guignat, d'Argèlia; però nosaltres no dubtem en referir-la a la 

 forma clàssica de Studer H. sericea, de la que difereix per sa 

 forma més deprimida, l'umbilic un xic més ample, la última 



