(107) -A. Bofill i F. Haas 483 



volta subangulosa i el peristoma que mai forma un cordó 

 llabial. 



La H. hispida que Salvaria cita a Vallvidrera és sens dubte 

 la martorelli, i la villosa citada pel mateix autor en la mateixa 

 localitat, o bé es refereix a la martorelli, o, el que pot també 

 ésser, procedeix d'una localitat de l'estranger, citant-la equi- 

 vocadament de Vallvidrera. 



Aquesta forma local de la H. sericea es distingeix constant- 

 ment i perfectament de H. sericea bofilliana, de què tractarem 

 tot seguit. 



53. Hèlix (Fraticicolaj sericea bofilliana Fagot 

 (Làm. III, figs. 1-7) 



Hèlix bofilliana Fagot, Annal. Malac, II (1884), p. 177. — Westerlund, 

 Fauna pal. Region leb. Binnenconch., II (1889), p. 52. — Maluquer, 

 Butll. Inst. Cat. Hist. Nat., III (1903), p. 56. — Novellas, Butll. 

 Inst. Cat. Hist. Nat., III (1903), p. no. — Marcet, Rev. Montserr., 

 III (1909), p. 381.— Bofill, Butll. Inst. Cat. Hist. Nat., XVI (1916), 

 p. 79, fig. en el text. 



Hygromia (Trichia) bofilliana Serradell, Sota Terra (1909), p. 137. 



Hèlix (Trichia) bofilliana Bofill, An. Junta Ciènc. Nat., II (1917), p. 539. 



H. bolosii Salvanà, An. Soc. Esp. Hist. Nat., XVII (i888),p. 100. — 

 Marcet, Rev. Montserr., III (1909), p. 381. 



Martorell (Rosals), molts exemplars. 



La Puda de Montserrat (Bofill), molts exemplars. 



Monistrol de Montserrat (Bofill), 10 exemplars (diàm. 6 

 a 5'5, alt. 2'75 a 2'5 mil.). 



Montserrat (Fagot, Salvanà); (Martorell), 5 exemplars; 

 (Bofill), molts exemplars (diàm. 5 '5 a 5, alt. 2 a r/75 mil.); 

 (Westerlund, Maluquer, Novellas, Serradell, Marcet); (Rosals), 

 molts exemplars; (Haas), 3 exemplars. 



Sant Llorenç del Munt (Bofill), 5 exemplars; (Rosals), 

 3 exemplars (diàm. 4, alt. 2 mil.). 



