(147) A. Bofill i F. Haas 523 



d'aquesta última per ses dimensions menors (alt. 8, diàm. 2 mil. 

 en comptes d'alt. 11, diàm. 2*5 mil. en P. affinis), per la closca 

 més dèbil, el test bru fosc poc brillant, la forma de l'obertura 

 més rodonejada i la denticulació més acusada, caràcters tots 

 que es presenten amb molta constància i amb exclusió de for- 

 mes del tipus, però que, segons nosaltres, no basten per a con- 

 siderar-la com espècie independent. Per nosaltres no és més 

 que una subespècie de P. affinis pròpia de la regió del baix 

 Llobregat i deguda al terreny d'aquesta regió, que és escàs en 

 calissa. 



En les figs. 14-17 representem dos exemplars de la localitat 

 clàssica, Montserrat, que mostren en diferents graus la major 

 o menor apariència del sinus en la vora externa de l'obertura, 

 que és tan característic de l' espècie. 



77. Pupa (Modicellaj affinis catalonica Bofill 



Pupa catalonica Bofill, Bull. Soc. mal. France, III (1886), p. 157. — 



Maluquer, Bol. R. Soc. Esp. Hist. Nat. (1904), p. 124. 

 P. perlonga Maluquer, Bol. R. Soc. Esp. Hist. Nat. (1904), p. 124. 

 Jaminia affinis Rosals, Butll. Inst. Cat. Hist. Nat., XIII (1913), p. 108. 



Guardiola (Rosals). 



Bagà (Rosals), molts exemplars; (Haas), 9 exemplars. 



Greixa (Haas), molts exemplars. 



Falgars (Haas), molts exemplars. 



Pobla de Lillet (Maluquer); (Haas), molts exemplars. 



Muntanya de Rus (Bofill), 3 exemplars. 



Castellar d'En Huch (Haas), molts exemplars. 



Aquesta altra raça local de P. affinis Rossmàssler, que 

 viu en la conca del Llobregat, es troba amb major freqüència 

 en la del Ter, d'on fou descripta primitivament, per qual motiu 

 en tractarem amb més detenció a l'ocupar- nos- en en l'estudi 



