(165) A. Bofill i F. Haas 541 



tura, varia bastant respecte de l'altura, doncs tenim a la vista 

 exemplars de la mateixa localitat (Pobla de Lillet) que varien 

 entre alt. 8 i 5 mil., essent el diàm. de 3 mil. 



Salvaria (Mem. R. Ac. Cienc. Barcelona, segona època, I 

 (1884), p. 423) cita Orcula dolium Draparnaud en Vallvidrera, 

 referint-se a una nota manuscripta d'un recol•lector anomenat 

 Cisternas. Si bé coneixem una forma subfòssil de 0. dolium 

 de la conca del Llobregat, com es veurà desseguida, no creiem 

 que existeixi allí en estat vivent. 



La dada de Salvanà podria ésser doncs originada per una 

 mala interpretació de la única espècie de Orcula que viu en 

 la conca del Llobregat, o sigui 0. cylindrica; i encara això no 

 ens sembla fidedigne perquè, prescindint dels exemplars morts 

 trobats en els aluvions de la boca del Llobregat, veiem que no 

 comença a aparèixer in situ fins a Montserrat. Ens confirma 

 en aquesta opinió les moltes errades de trascendència que es 

 troben en treballs de Salvanà. 



Orcula dolium Draparnaud var. plagiostoma A. Braun 



Pupa dolium var. plagiostoma A. Braun, Verhandl. Versamml. deutsch. 

 Naturf. u. Arzte, Mainz (1842), p. 143. — ■ Almera y Bofill, Bol. mapa 

 geol. Espafia, 2. a sér. (1898), IV, p. 100, làm. 7, fig. 13. 



P. ( Orcula) dolium var. plagiostoma Sandberger, Land u. Süsswasser 

 Conchylien der Vorwelt (1875), p. 878, Taf. 36, Fig. 21 b. 



Ca'n Ubach de Rubí (Almera i Bofill), 1 exemplar. 



Martorell (Almera i Bofill), 2 exemplars. 



Els 3 exemplars estudiats corresponen a la forma de la 

 var. plagiostoma de Braun, que no posseeix cap vestigi de plecs 

 columel•lars, quedant així la denticulació bucal reduïda a un 

 sol plec parietal. 



Aquesta forma, publicada originalment per Braun (1. c.j, 

 com procedent del loess de la vall mitja del Rhin, i que s'ha 



