646 Junta de Ciències Naturals de Barcelona (270) 



i H. (Eobania) vermiculata Müll., la primera que puja fins a 

 Guardiola i la segona fins a Mura; però l'àrea de dispersió de 

 aquestes dues espècies mengívoles ha sigut augmentada per la 

 intervenció de l'home. 



A més de les formes corresponents a les tres zones geogrà- 

 fiques distingides per nosaltres, es cita de Barcelona el Malaco- 

 limax valentianus Fér., que ja pertany a la regió Valentina. 



Basta fixar-se en les preinsertes fàunules de la conca del 

 Llobregat, per a fer-se càrrec de les relacions existents entre 

 les faunes de les tres zones esmentades. 



Tractarem aquí solament de la dispersió d'algunes formes 

 que surten notablement de la zona que els hi correspon: 



Pomatias obscurus martorelli Bgt., que coneixem des 



d'Olius, prop Solsona, fins a Castelldefels a la vora 



del mar; 

 Hèlix (Xerophila) variabilis Drap i 

 H. (Xerophila) arigonis Rossm., que s'han propagat 



des del litoral fins a la Pobla de Lillet, mentres que 

 H. (Xerophila) marítima Drap. s'introdueix solament 



fins a Igualada i Monistrol de Montserrat; 

 Clausilia (Papillifera) bidens L., descoberta per En Sa- 



garra, bastant lluny del mar, a Gelida; 

 Paludesirina acuta Drap., i 

 P. brevispira Drap., trobades a Cepellades, o sigui a 



70 km. en línia recta del mar, i en aigua dolça del 



tot, per En Romaní. 



Les relacions més interessants s'observen en la fàunula de 

 Guardiola, on es troben reunides unes poques formes litorals 

 i alt-pirenaiques, amb altres montserràtiques i moltes de la 

 zona prepirenaica. 



Compararem ara les faunes de les tres zones de la conca del 



