9/4 CLADOCERA. 
1. DAPHNIA MAGNA, STRAUS. 
Rostrum femin& acutiusculum, maris obsoletum vel nullum. Testa postice processum plerumque 
sat longum et serrulatum emittens, inque lateribus scutulis regularibus, quadratis reticulata. Abdo- 
minis margines postici, fissuram analem circumdantes, sinu praditi, ut apud feminam, hoc sinu acu- 
leis carente, in duas partes divisi videantur. Longitudo interdum fere 4 mm. 
Tab. I, fig. 7—9; tab: I fig. 1—153; tab. XVI, fig. 9. 
Daphnia magna, pulex & longispina, STRAUS: Mémoires du Museum d'Histoire Naturelle, T. VI, p- 
158—160; ibidem T. V, tab. 29, fig. 1—24. (4819—290). 
» Schoefferi, BaArrpD : Nat. Hist. o. the British Entomostraca, p. 93, tab. 
VII, fig. 1 & 2; tab. VII, fig. A—T, (1850). 
» pulex, S. FISCHER: Bullet. de la Société Imper. des Naturalistes de 
Moscou, T. 24, p. 5; tab. II, fig. 1 & 3. (1851). 
Anm. Från följande arten, som hos oss är den allmännaste, skiljer den sig hufvud- 
sakeligen endast genom formen af bakre delen af abdomen, och hannen dessutom genom 
formen af främre delen af epimererne. Den bakre utskjutande processen, eller taggen på 
skalet är visserligen i allmänhet hos de fullvuxne något längre, än hos desamma af följande 
arten, men denna tagg varierar hos båda arterne så mycket både hvad dess längd, läge och 
de å «den befintlige sågtänderne beträffar, att den icke iemnar något kännemärke för di- 
stinctionen dem emellan, ehuru Srraus hufvudsakeligen på den grundat denna distinction. 
Då man af de citerade figurerne kan finna, alt Straus blott haft den ena arten för sig, så 
förefaller det icke underligt, att han funnit artskilnaden tvifvelaktig, och derom säger: ”De 
reste cette Daphnia ressemble entiérement å la D. pulex, et pourrait bien n'en &tre 
qu'une variété.” — FiscHer lemnar på anförda stället goda beskrifningar och figurer öfver 
båda arterna, men har dock underlåtit, att framhålla de utmärkande karaktererne, och har 
för dem icke lemnat några diagnoser. Denna underlåtenhet har dock blifvit godtgjord ge- 
nom de utmärkta figurerne. Vid beskrifningen af hans D. pulex synes han lägga särdeles 
mycken vigt på läget och rigtningen af skalets bakre process. Men då figuren såväl som 
beskrifningen tydeligen ådagalägga, att han haft för sig ett yngre individ, och då den nämnda 
processens läge och rigtning äro hos de yngre al båda arterne sådane, som de beskrifvas 
al FiscHer för D. pulex, samt mellan dem i det hänseendet råder den fullkomligaste öf- 
verensstämmelse, så blir det deraf klart, att den dermed afsedda distincetionen bortfaller. I 
afseende på de af FiscHer gifna namnen behöfver det anmärkas, att han åt den af äldre 
författare, t. ex. De Geer, ganska känneligt under namn af D. äger beskrifna och afbil- 
dade arten tilldelat det al Stravs gifna namnet ND. magna, som dock tydeligen tillkommer 
en annan art, nemligen Fisceers D. pulex. 
Beskrifning: Till färgen är den merendels grönaktigt hvit, aldrig stö- 
tande i rödt, såsom ofta fallet är med den följande. Sedd från sidan, är 
den gamla honan ungefär af samma form, som den följande. Den är 
bredt oval. Hufvudets undre kontur, d. v. s. mellan ögat och spetsen af 
rostrum, är rät, eller med en svag bugt. Midt för ögat öfvergår denna 
kontur i den fråmre under en stark böjning. Derifrån böjer den sig i 
början mindre, sedermera starkare bakåt, och företer vid gränsen mellan 
hufvud och thorax en mycket obetydelig bugt. Den öfre konturen af 
