28 ÖLADOCERA. 
Fjerde benparet (fig. 11. & 12) liknar det tredje och skiljer sig från dettå 
nästan endast derigenom, att det år mindre. Femte benparet (fig. 13) 
är det minst utbildade. Äfven det har ett blåslikt bihang (a). Under 
detta, i bakre kanten är ett bakåt och uppåt rigtadt stort, en gång ledadt, 
och cilieradt borst. På hvardera sidan af benets nedre trubbiga ända (6) 
är ett dylikt nedåtrigtadt borst, af hvilka det bakre är det kortare. Några 
tydeliga leder å sjelfva stammen af benen har jag icke kunnat finna, ehuru 
LIÉVIN omnämner flere leder å benen hos D. sima. 
Utskotten på öfre kanten af abdomen äro något olika dem - föls 
jande arten. De synas vara större, än hos den, isynnerhet det andra 
och tredje. Äfven det fjerde är tydeligt. Alla äro i kanterna håriga. 
För öfrigt varierar deras form mycket efter åldern. Nedom fjerde pro- 
cessen är en annan process, på hvilken sitta tvenne en gång ledade och 
å sitt yttre led cilierade borst (tab. XVI, fig. 9, a). Vid detta ställe, och 
något nedom är abdomen bevuxen af korta, buskformigt- sittande borst. 
Dess bakre kanter å hvardera sidan af analspringan båra öfverst ungefär 
sju starka taggar (6), och nedom dessa är en 'temligen djup bugt (€c), 
som saknar taggar, och vid hvars nedre gråns analspringan upphör. Nedom 
denna bugt är kanten rundad, och bär tvenne rader taggar, ungefär fyra 
i hvarje rad (d). Abdominalklorna (e) äro temligen stora, något böjda, 
samt mot roten å yttre sidan bevuxna af korta borst, eller hår. 
I afseende på de andra delarne vill jag blott anmärka, att de båda 
blindtarmlika bihangen äro vida längre hos denna, än hos följande arten, 
och äro böjde i form af ett S, samt mynna i tarmen med: en temligen 
trång kanal på undre sidan straxt bakom cardia. Inuti dem har jag under 
stark förstoring sett tydeliga greniga kanaler, som från deras väggar mot 
deras medlersta del convergerat, och der mynnat uti en större gemensam 
kanal. Dessa kanaler hafva tyckts komma från smärre blåsor. Dessa 
bihangs inre byggnad tyckes således vara körtelartad; och det synes der- 
före vara med fullt skäl, som de af somlige blifvit ansedde för att vara 
galla förande kärl (”Gallgefåsse”), eller med andra ord, lefvern -motsva- 
rande organer. 
Hannen (tab. I, fig. 7) är mycket mindre, ån den gamla högad Han 
företer en helt annan kroppsform, och närmar sig i anseende till den 
mera till de unga honorna. Han kännes lätt från honan -derigenom, att 
han saknar rostrum, eller om man så vill, har detta mycket trubbigt, 
samt bär vid det tvenne särdeles stora antenner af första paret (a), hvilka 
