30 CÖLADOCERA. 
2. DAPHNIA PULEX (DE GEER). 
Rostrum femina acutum, maris obsoletum vel nullum. Testa postice processum plus vel minus 
longum, et acuminatlum, interdum obsoletum emittens, inque lateribus scutulis quadratis reticulata. 
Abdominis margines postici, fissuram analem circumdantes, absque sinu. Magnitudine paullo infra 
antecedentem. 
Tab. II; fig. 2 & 3; tab: XVI, fig. 10—12. 
Monoculus pulex, DE GEER: Mémoires pour servir å U'Fistoire des Insectes, T. Vil, Pp. 442, tab. 
| dels ans Ki 
FENNENPEG JURINE : Histoire des Monocles, p.- 85, tab. 8—11. (1820). 
Daphnia pulex, BATRD: British Entomostraca, p. 89, tab. VI, fig. 1—53'; tah. VII, fig. 3 & 4 
tab. IX, fig. 5; tab. XI, fig. 4, 5 & 6. | Ä 
” magna, S. FiscHER: Bullet. de la Société Imper. des Naturalistes de Moscou, T. 24, ps. 
9, tab. III, fig. 2, 4 & 3. 
2 
Anm. -Bairp har för denna arten anfört en mycket vidlyftig synonymi, som likväl icke 
torde vara af så synnerligen stort värde, emedan af de fleste författare, som der af Bairo 
blifvit uppräknade, den ifrågavarande arten och Baros D. Schaejferi eller D. magna, 
Straus, blifvit förvexlade med hvarandra, och man derföre icke med” säkerhet kan veta, 
hvilkendera arten de beskrifvit, då deras beskrifningar derull varit alltför ofullständiga, så- 
vida icke sådana figurer, som framhålla de utmärkande karaktererne, af dem blifvit lemnade, 
såsom t. e. förhållandet är med DE Geer. Jag har derföre ansett det bättre, att inskränka 
synonymien till några få författare, om hvilka man med säkerhet kan känna, att de beskrif- 
vit den art, om hvilken frågan är. Dessutom har Bairp uli synonymien äfven uppfört StTraus, 
som dock, enligt hvad figurerne utvisa, beskrifvit en annan, nemligen den föregående arten. 
Denna vidlyftiga. synonymi förefaller så mycket mera betänklig, som Bairp från D. pulex 
åtskiljt ännu en tredje art, hvilken synes komma den ännu närmare, än D. magna, nem- 
ligen D. psittacea, Barr. | 
Beskrifning: Den gamla honan (tab. IH, fig. 2) är föga mindre, ån 
den af föregående, och den allmänna kroppsformen är hos den densamma: 
Färgen är föränderlig. ' Oftast är den grönaktigt hvit, med mer eller ' min- 
dre stark brun anstrykning. Ibland är den rödaktig, så att vattnet der- 
igenom, då den visat sig i stor mängd, synes hafva erhållit en rödaktig 
färg. De yngre åro merendels mera ljusa till färgen, och mera genom- 
sigtiga. De förete, jemte hannarna, samma afvikelser från de gamla ho- 
norna, som dem, hvilka omnämndes hos föregående. De hafva den bakre 
processen på skalet särdeles lång, och skalets öfre kontur rät eller concav. 
Stundom finner man hos yngre individer vid skalets tergaldel, ungefär 
ofvan fästet för andra paret antenner, en upphöjning af skalet i form af 
en afstympad, i spetsen öppen kägla. Detta häntyder på den å samma 
ställe varande normala öppningen på skalet hos sl. Sida och några andra. 
FiscHer har afbildat ett yngre individ med en dylik upphöjning på skalet. 
