2 4. CLADOCERA. 
man uti ett kärl har många Daphnier med dylika Ephippia, så får man 
snart se dessa flyta ofvan på vattnet, emedan de vid skalets fällning, 
straxt afsöndra sig från den andra delen af skalet, och flyta upp till vat- 
tenytan. Detta har jag flera gånger haft tillfälle att observera. De börja 
(. o. m. att afsöndra sig från skalet innan fällningen af detta är skedd, 
emedan jag, då de suttit fästade på djuret, sett deras främre kant upp- 
stående och skild från det andra skalet. Märkeligt är, att jag då sett 
äggen uti dem rörliga, då de blifvit rubbade genom rörelserna af abdo- 
men. ÅZENKER yttrar!) den åsigten, att ephippia vore sådana ägg, som 
genom parning blifvit befruktade, men både JurisE och Barrp hafva ob- 
serverat, att ephippia, t. o. m. flera gånger efter hvarandra infunnit sig 
hos samma individ utan parning. Barrp påbördar den utmärkte JuRine 
den felaktiga åsigten, att ephippia äro en följd af en sjuklighet, som för 
framtiden medför fruktsamhetens förlust, men härtill har JurinE så mycket 
mindre gjort sig skyldig, som han uti uppgiften öfver sina iakttagelser, 
sid. 122 & 123 anför flera fall, der honan efter afkastandet af ephip- 
pium fått vanliga ägg, och framfödt ungar. Man år i allmänhet af den 
tanken, att dessa ephippia hafva för ändamål att bevara äggen under för 
dem vådligare yttre förhållanden. Men för torka bevaras de icke härige- 
nom, emedan flera förnyade försök både af Srtravs o. a. hafva ådagalagt, 
att ephippia såvälsom andra ägg af Daphnier, sedan de blifvit torkade, 
hafva förlorat sin utvecklingsförmåga. Härvid bör man dock taga i be- 
traktande graden af torkan, för hvilken de blifva utsatta. Det är troligt, 
att de, inneslutne t. ex. i fuktig jord, sedan vattnet, hvaruti de blifvit af- 
lagda, försvunnit, bibehålla sin utvecklingsförmåga, och kläckas under en 
passande temperatur, så snart vattnet återvänder. Således skulle det väl 
hufvudsakeligen vara kölden, för hvilken äggen härigenom skulle blifya beva- 
rade, och SrtTravs har derföre härpå byggt den hypothesen, att ephippial- 
äggen äro bestämda att bibehålla sig under hela vintern, för att vid den in- 
träffande vårvärman kläckas, sedan sjelfva djuren under vintern förgåtts; och 
att det således är genom dessa ephippia, som arten bevaras för undergång. 
Men då man finner sjelfva djuren midtunder vintern, 1 Januari månad, vid full 
liflighet, och man straxt efter islossningen träffar dem i stor mängd allde- 
les fullvuxna, torde det dock icke vara så alldeles säkert, att de alla dö 
under vintern. Hos en stor del af Cladocera har man funnit dylika ephippia. 
10) L. c. p. 115 & 116. 
