POLYPHEMUS PEDICULUS. 65 
hjelpredskap åt mundelarna, medelst att genom sina ständiga rörelser 
förorsaka en strömning i vattnet, genom hvilken födoämnena bringas till 
närheten af munnen. Då skalet hos Polyphemus icke betåcker munnen 
och benen såsom hos Daphnierna, behöfva icke benen hos honom åstad- 
komma en dylik strömning i vattnet, och hafva derföre fått en sådan 
byggnad, att de kunna gripa födoämmena, och föra dem till munnen. Jag 
har dessutom icke hos Polyphemus observerat en dylik oafbruten rörelse 
af benen, som hos Daphnierna, men ofta har jag dock sett dem under 
microscopet röra benen, utan att kroppen derigenom blifvit rubbad. Denna 
åsigt står äfven i öfverensstämmelse med den, som Prof. S. LovEn yttrat 
rörande benens funktion hos Evadne Nordmanni. 'S. FiscHer har dessutom 
sett den med smärre Lyncei och Cyprides mellan klorna på benen. 
Den ofvan omnämnde långe abdominalprocessen (f), som stundom 
räcker utom bakre kanten af skalet, är på sin undre sida och vid spet- 
sen taggig, samt bår på denne sednare tvenne långa och nästan jemn- 
tjocka borst, som äro glest håriga 
Ögat, som är så stort, att det upptager hela den främre delen af 
hufvudet, är rörligt, som vanligt. Det har formen af ett stympadt klot, 
något större än ett halfklot, och med den convexa delen framåt. Dess 
bakre och inre del utgöres af den stora, svarta pigmentmassan, som 
framåt är rundad och bakåt tvärt afhuggen. Framtill och på sidorna är 
denna pigmentmassa omsluten af talrika koniska krystall-linsar, mellan 
hvilka pigmentet framtränger. Den delen af skalet, som omsluter ögat, 
synes tunnare och ännu mera genomsigtig, än den öfriga delen af skalet, 
och den bildar ett” efter ögats form fullkomligen lämpadt hvalf. Från 
bakre sidokanterna af ögat gär till det ögat omslutande skalet, en mem- 
bran (funica conjunctiva), som löst sammanbinder ögat med skalet, och 
ögat synes framtill omslutet af en cornea utan facetter. Ganglion cephali- 
> cum |. ophthalmicum ligger nära intill ögat, och är särdeles stort. 
= > Bakom ögat synes å det öfre hvalfvet af hufvudets skalbetäckning 
den ofvan nämnda nästan kretsrunda öppningen på skalet (fig. 3,g). Den 
är tillsluten af en mycket tunn och genomsigtig membran. Under denna 
membran är en trättformig kavitet, som nedåt står i direkt förbindelse med 
den främre delen af tarmen, uti hvilken den synes mynna genom en kort och 
— vid kanal. Väggarna för denna kavitet utgöras af ofvanifrån nedåt coNverge- 
rande strimmor, som sträcka sig ända ned till tarmen och med den åro sam- 
manvuxna, och tyckas vara förenade genom en membran. Dessa strimmor 
9 
