120 ÖSTRACODA. 
terna å midten föga inböjda. Färgen är föränderlig, stundom gulaktigt 
hvit, obetydligt mörkare ofvan bakom ögat; stundom (hos de äldre) ljust 
eller rödaktigt brun, med en stor flåck bakom ögat, sträckande sig ned åt 
sidorna, samt med tvenne på sidorna snedt nedåt och bakåt gående streck 
mörkare bruna. Den ljusare färgen tillhör de yngre, samt de äldre straxt 
efter ömsningen af skalet, och den mörkare de äldre med gammalt skal. 
Stundom är skalet mörkare, tillfölje af vidfästade främmande ämnen. Hos 
de ljusa synas de gulaktiga ovarierna igenom skalet. 
Det högra skalet är framtill kortare, ån det vänstra, och parallelt 
med dess främre kant, straxt innanför densamma är å dess yttre sida en 
rad knölar. De långa simborsten å inre sidan af det tredje ledet af de 
undre antennerna råcka utom klorna vid spetsen af samma antenner. Det 
sista (2:dra) benparet (tab. XII, fig. 6) har vid spetsen af sista ledet en 
kort klo, och en knöl, eller rudimentär klo. Den andra maxillan (tab. 
IX, fig. 6) har sex strålar eller cilierade och ledade borst vid sitt bran- 
ehialbihang (6), samt trenne cilierade borst vid ändan af sin palp (c). 
Abdominalgrenarna (fig. 7) åro långa, och mot spetsen betydligt afsmal- 
nande, samt långsåt bakre kanten försedda med korta borst. 
Uti ännu icke fullt utvuxet tillstånd, ehuru äggbårande, har den, 
sedd från sidan (tab. XI, fig. 3), den främre delen högre, ån den bakre, 
och bugten å den undre konturen längre bakåt, än hos den gamla. Sedd 
ofvanifrån (fig. 4), är den lika tillspetsad mot båda äåndarne, och med 
största bredden på midten. Då den är än yngre, äro dessa förhållanden 
starkare uttryckta. JUuRINE yttrar derföre, att man skulle kunna vara 
frestad att tro, det de bakre delarna, eller abdomen hos ungarna i pro- 
portion utveckla sig sednare, än de främre delarna, eller cephalo-thoraz. 
Detta öfverensstämmer med det vanliga förhållandet vid utvecklingen af 
alla högre djur, och tyckes så tillvida äfven här vara förhållandet, som 
abdominalgrenarna i proportion äro kortare hos ungarna, ehuru anten- 
nerna hos dem tidigt äro särdeles utbildade, med långa borst, och särde- 
les långa klor på det undre paret, och de derföre simma med större 
liflighet och snabbhet, än de äldre. 
Under sommarmånaderna har jag funnit den allmän, isynnerhet på 
slättbyggden, uti gropar och mindre träsk, såväl uti rent som orent vat- 
ten, särdeles på lerbotten. Tidigt på våren och sent på hösten har den 
icke varit synlig. Den simmar snabbt. 
