DIAPTOMUS CASTOR. 135 
sidan något framom spetsen ett femte dylikt, och å inre sidan nära spet- 
sen ett annat mindre borst. Det nästföregående ledet är i bakre kanten 
djupt inskuret. 
Under främre kanten af hufvudet sitta ett par korta bihang, liknande 
dem, som å samma ställe finnas hos sl. Ichthyophorba, men mindre. 
Första paret antenner (f & g) äro särdeles långa, samt räcka, då 
de äro tillbakaböjda, ungefär till fjerde abdominalsegmentet. De bestå af 
omkring Tjugosex leder, och äro mot spetsen afsmalnande. Vid främre 
kanten hafva de talrika korta borst, och vid den bakre blott nära spetsen 
två eller tre, samt vid spetsen af sista ledet tre eller fyra något längre 
borst. 
"> Andra paret antenner (fig. 7) äro vida mindre, ån de: föregående, 
samt tvågreniga, med båda grenarna nåstan lika stora.  Sjelfva stammen 
eller basaldelen synes bestå af tvenne leder, ehuru det andra ledet (c) 
icke är tydligt skildt från det föregånde. Den yttre grenen (a) är något 
smalare, än den inre (6). Den förre består af sex eller sju leder, af 
hvilka de tvenne första äro otydligen skilde, och bära i inre kanten tre 
eller fyra temligen långa borst. De derefter följande fyra lederna äro 
mycket korta, och bära i inre kanten hvartdera ett dylikt borst. Af dessa 
borst äro de yttre längre, samt cilierade. Det sista ledet är det längsta, 
samt har i inre kanten nåra basen ett dylikt borst, som de sistnämnda, 
och vid spetsen trenne andra, som äro längre. Den inre grenen (6) be- 
står blott af tvenne leder, af hvilka det yttersta i inre kanten är inskuret, 
samt bär talrika — 14—15 — till större delen långa och cilierade borst, 
som icke äro ledade ”) | 
Labrum liknar mycket det af sl. Dias, men den främre större loben 
är i proportion mindre, än hos denne. 
Mandiblerna (tab. XII, fig. 10), å hvilka man har att iakttaga sjelfva 
mandibulan och palpen, äro ganska starkt byggde. Den förra är vid sin 
inåtvånda del (a) bred, samt der väpnad med åtta brunaktiga tänder och en 
tagg, som tyckes vara rörlig. Ett par af dessa tänder äro trubbigare än de 
andre, och långt skilda från hvarandra. Vid den utåtvända delen är man- 
dibulan  tillspetsad, och å dess inre sida förmårkes en fördjupning (d) 
till fäste för muskler. Palpen (6) är stor och treledad, samt å sitt första 
led, som är störst, bärande ett membranöst bihang (€), somi kanten har 
| 
?) Bamp och JuriseE uppgifva, att de äro ledade. 
