DIAPTOMUS CASTOR. 141 
af sin högra antenn af första paret, såsom redan ofvan är nåmndt, fattar 
om den bakre delen af hennes abdomen, och det med en sådan kramp- 
aktig häftighet, att, om han måst släppa sitt tag, antennen dock en stund 
derefter fortfar att vara sammanböjd. När honan märker, att hon sålunda 
blifvit gripen, gör hon de häftigaste språng, för att befria sig, och dra- 
ger derunder hannen med sig. Om dessa försök misslyckas, återinträder 
hon snart i sitt förra lugn, och man ser då, att hannen redan närmat 
sin abdomen till hennes, samt slagit sitt högra ben af femte paret om- 
kring basen af den sednare. Den högra antennen har straxt derefter 
släppt sitt tag omkring bakre delen af abdomen, hvilket då blifvit öfver- 
flödigt.  Hannens abdomen ligger tvärsöfver honans, och hans kropp bil- 
dar med hennes ungefär en rät vinkel. Uti denna ställning har jag sett 
dem ganska snabbt simmande; och de hafva varit fästade vid hvarandra 
en hel timma, oaktadt de derunder blifvit burne uti en mindre glasburk, 
och sålunda varit utsatta för stark skakning. Under denna ”omarmning” 
utgår genom hannens genitalöppning en cylindrisk, med sädesvätska fylld 
såck, hvilken vid dess framkomst genast fa'tas af hannen, och fastklibbas 
af honom vid undre sidan af Honans abdomen, vid genitalöppningen (v. 
SIEBOLD). Det är denna säck som man kallat Spermatophor. Dess fram- 
komst ur hannens genitalöppning, och sjelfva vidfästningen, som är ett ögon- 
blicks verk, har v. StBonp icke sett, men han har derom genom indirekta 
observationer blifvit förvissad. Han har nemligen observerat, att de honor, 
som före parningen icke buro spår till spermatophorer, efter densamma 
alltid hade en spermatophor fästad i närheten till genitalöppningen. När 
han undersökte brunstiga hannar före parningen, såg han alltid en sper- 
matophor- inuti deras könsdelar; då han deremot icke fann någon sådan 
spermatophor hos de hannar, som undersöktes straxt efter fullbordad 
parning. Då han en gång åtskilde ett par straxt efter skedd ”omarm- 
ning,” såg han en spermatophor fästad vid det venstra benet af femte 
paret hos hannen, och drog deraf den slutsatsen, att han stört parningen 
innan hannen hunnit skilja sig vid spermatophoren. Sedan en sådan 
spermatophor blifvit fästad vid en hona, är denna derigenom icke fredad 
för andra hannar, utan hon anfalles af flera efter hvarandra; och derföre 
träffar man stundom honor, som bära flera spermatophorer, såsom fig. 5 
å tab. XII utvisar, hos hvilken hona jag fann sex sådana spermatopho- 
rer. Ett större antal har jag aldrig sett, men oftast mindre. Hannarna 
äro så brunstiga, att de stundom fästa sig vid hvarandra. Jurise har 
