CANTHOCAMPTUS MINUTUS. 145 
elfva, med inberäåkning af de båda abdominalgrenarna. De fem tillhöra 
hufvud och thorax. Hufvudet är förenadt med första bröstsegmentet. 
Andra paret antenner äro försedda med en liten bigren. Mandibularpalpen 
är enkel, temligen stor, och bestående af trenne leder. Maxillerna äro 
beväpnade med klor. Första benparet är deremot utan klor, och dess 
yttre gren är treledad. Femte benparet är mycket olikt de föregående, 
rudimentärt, och blott bestående af tvenne leder. De hafva blott ett öga; 
och honan har endast en äggsäck. 
1. CANTHOCAMPTUS MINUTUS (Mörner). 
Capul obtusum, minime rostralum. Antenna primi paris articulis decem. Pedum primi paris 
ramus interior triarliculatus. Longit. cire. 1 mm. 
Tab. XIV, fig. 7—12; 
2 
tab. XV, fig. 13—17; tab. XVI, fig. 1—6. 
Cyclops minutus, 0. F. MULLER: Entomostraca, p. 104, tab. XVII, fig. 1—7. 
Amymone satyra etc. IDEM: ibidem p. 42 et sequ; tab. II (pulli). 
Monoculus staphylinus, JURINE: Hist. des Mon. pag. 74, tab. VII, fig. 1—419. + 
Canthocarpus staplylinus, BATIRD: Transact. Berw. Nat. Club. IH. p. 154. (1843). (BAIrRD). 
minutus, S. FISCHER : Beiträge zur Kenntniss der in d. Umgegend v. S:t Petersburg 
sich findenden Cyclopiden; Bullet. d. Naturforsch. Gesellsch. in Moscau. B. 
24, pag. 23. (4851). 
Canthocamptus minutus, BARD: Brit. Eatom. p. 204, tab. XXV, fig. 4—8; tab. XXX, fig. 3. 
Beskrifning: Från en i hafvet förekommande art, Cant. Strömii, BARD, 
skiljes den genom de i diagnosen angifna karaktererna: derigenom att 
hufvudet saknar rostrum; att antennerna af första paret hafva tio leder; 
och derigenom att den imre grenen af första benparet har trenne leder. 
Sedd ofvanifrån (tab. XVI, fig. 1), har den första kroppssegmentet, som 
utgöres af hufvudet och första bröstsegmentet, betydligt större, än de an- 
dra segmenterna, samt framtill trubbigt tillspetsadt. Vanligtvis förmärkes 
en högst obetydlig inknipning vid gränsen mellan thorax och abdomen. 
Första paret antenner äro hos denne icke så långa, som hos föregående, 
och räcka, då de äro tillbakastråckte, föga bakom första kroppssegmentet. 
Det femte eller sjette ledet, från roten räknadt, har vid yttre sidan en pro- 
ss eller utvidgning (tab. XV, fig. 14, a; och tab. XVI, fig. 2, a), vid 
spetsen af hvilken äro fästade några särdeles långa borst. Det är denna 
bee som af både JurisE och Barrp blifvit ansedd för ett bihang, eller 
en rudimentär sidogren. 
19 
