-— 
kan 
CANTOCAMPTUS MINUTUS. 44 
segmenter — ett för hufvudet, ett för thorax, och ett för abdomen. 
Denne sednare är jemförelsevis minst utvecklad, och visar sig blott såsom 
en cilierad lamell (f). Af de båda segmenterna är det främsta, eller 
hufvudet, mest utbildadt. Uti dess främre medlersta del bemärkes ett stort, 
fyrkantigt rödt öga; och detta segment bär trenne par extremiteter (b, 
c, d). Af dessa motsvara trohgtvis de tvenne första paren, som hafva ett 
benlikt utseende, första och andra paret antenner. Tredje paret har så 
mycken likhet med tredje paret maxiller hos de gamla, att man icke kan 
misstaga sig om deras betydelse såsom sådana”). De (d) hafva trenne 
leder, det sista bestående af en lång klo. Det första paret (6) består 
af trenne leder, med fyra långa borst å tredje ledet. Andra paret (c) 
har fyra leder, med ett långt cilieradt borst, och ett d:o utan cilier vid 
spetsen af fjerde ledet. Det andra segmentet, eller thorax har blott ett 
par benlika extremiteter, med samma utseende, som andra paret å första 
afdelningen, endast med den skilnad, att de äro något större, samt utom 
det långa cilierade borstet vid spetsen af fjerde ledet hafva tvenne mindre 
icke cilierade. Dessa extremiteter måste motsvara något af benparen hos 
de gamla, förmodligen det första. Jurimse har observerat de utvecklings- 
stadier, som ligga mellan denne unge och de fullt utbildade”). Ungens 
rörelser äro ganska snabba, samt hoppande eller springande. 
Under alla årstider har jag funnit den allmän i stillastående såväl 
rent som orent vatten; och jag har funnit den äggbärande såväl under 
vintern, som under de andra årstiderna. Dess rörelser äro mycket olika 
dem af den föregående och efterföljande. Den är mindre snabb, än dessa. 
Då den simmar, sker det alltid i sicksack. Ofta springer den på sidorna 
af de glaskärl, der den förvaras, och har då säväl i anseende till sina 
rörelser, som sin allmänna habitus mycken likhet med en Lepisma. Vid 
gränsen mellan thorax och abdomen är den särdeles böjlig, och brukar 
derföre ofta böja abdomen tillbaka mot thorax. Det är häraf som JURINE 
tagit sig anledning, att kalla den Monocu!us staphylinus. Uti fritt tillstånd 
håller den sig merendels på bottnen af träsken, eller på vattenväxter och 
dylikt. 
3) De öfriga mundelarna har jag icke kunnat urskilja. 
2) Hist. des Mon. p. 31. 
