171 ÖSTRACODA. 
och sedt från undre sidan) är af hornig eller skalartad beskaffenhet, samt 
brunaktig färg '). Det är mot spetsen bredare, samt har der trenne 
starka, trubbiga tänder. Branehialbihanget, som är fästadt vid öfre ändan 
al maxillan samt vid huden, är stort, njurformigt, samt med talrika (om- 
kring femtiofem) ecilierade borst eller strålar, som äro rigtade bakåt. 
Tredje paret maxiller (fig. 1), som sitta tätt intill hvarandra, under 
gälbladen, hafva nästan solfjäderform, och äro vid sin bredare del delade 
i fyra lober, af hvilka den ena är mycket bredare, ån de andre tillsam- 
mantagna. Dessa lober bära i yttre kanten grofva och glest cilerade 
borst, som å den bredaste äro till antalet ungefär femton. 
De båda cylindriska annulerade organerna (tab. XVI, fig. 4, k) äro 
fästade vid undre sidan al den bakre delen af thorax, tätt bakom tredje 
paret maxiller, och vid sim nedre del dolde af dessa samt af gälbladen. 
De halva till den vttre formen mycken hkhet med en luftstrupe. De äro 
aldelade i en mångd små ringar eller leder, och böjda bakåt, samt bära nära 
spetsen några styfva glest eilierade borst (fig. 8). Mot spetsen hafva de 
en längsgående söm, och vid spetsen är en imskärniog eller öppning hvars 
ena kant är bevåpnad med spetsiga taggar. Dessa organers betydelse 
torde ännu böra betraktas såsom okänd. Lika litet som man annu kän- 
ner funktionen af andra benparet hos sl Cypris, lika litet kan man ännu 
nöjaktigt förklara densamma al dessa organer. 
Ovarierna hafva här icke sitt läge på insidan af skalet, utan ligga vid 
sidorna af den fråmre delen al abdomen, mom huden, och hafva troligt- 
vis sitt utlopp å undre sidan af abdomen framom abdominalgrenarna, der 
jag stundom funnit deras innehåll utträngande genom en bred kanal. 
Abdomen är ofyantill genom en temligen djup inskärning skild från 
thorax. Längre bakåt synas trenne temligen tydligt åtskilda segmenter, 
af hvilka det bakersta utgöres af de båda abdominalgrenarne (fig. 4, m, 
den ene från sidan). Fig. 5 visar dem bakifrån, liggande tätt mill 
hvarandra. De äro hårda, skalartade, af ljusbrunaktig färg, mycket hop- 
tryckta, och temligen breda, med formen af en trubbyvinklig triangel. I 
bakre kanten bära de starka taggar, som mot spetsen tilltaga i längd. I 
ena kanten hafva dessa taggar andra smärre taggar. Deras antal är för- 
änderligt. Jag har å hvardera grenen funnit åtta till tio. Stundom har 
') Det är troligtvis detta bihang, som af Bamp blifvit ansedt för mandibula. 
—— 
i! 
7 
