32 



kořeuův na a, o, y, a v ostatních, jak uvidíme níže, se střídá o před 

 j s jinými hláskami, a j po o s jinými souhláskami, tak že ani v těch 

 nemůže být oj > i. 



3. V mnohých jménech na oj, aj atd. se střídá j s v a jinými 

 souhláskami : stsl. Baň i obsbi (fascinatio), daň i ctäb-l, cf. i cram, ciara 

 i ciasa, rus. rai i raBi (clamor monedulse), slvn. baja a stsl. osaBa 

 (incantatio), cora a cosa, cf. chbi, rus. (cÉBKa — .ióma,n&), rus. cmí, 

 a chhb; rus. 30Ě i 30Bi a a03íibi (clamor), Ha3ÓfljiHBHfi a Ha3ÓJia; 

 BCKpou a noKpÓBt, npoMÓi a noji;MŘBT&, BOflopoE a poB r B i npopáBt ; 

 thíjb^ a rnoH, cf. raoyci, čes. hnis a hnida, caMorpM a Harpítai, 

 poT03M a 3íbx, mveocÍíh a nocBBi, archangl. npo.iófi- a npojiÉBi, slvn. 

 lij, srb. jihb a luž. lík (infundibulum); pol. lej a zléw, zawieja i za- 

 wiewa; stsl. o#Eia a čes. oděv, pol. odziež, rus. o^ésa, stsl. oprap; 

 oBoifBb, čes. obuj i obuv, srb. oóyfaa, slvn. obuča, stsl. obovuitj; čes. 

 prodej, pol. sprzedaž, srb. npo^aja, rus. npo^arca, stsl. npopsup ; čes. 

 zpravodaj a pol. zprawodawca, cf. stsl. Mh3ßO£aBbi|h ; pol. znawca, čes. 

 znalec, rus. 3HaTÓsi ; pol. siuch czujny, rus. ívteíě ; rus. flOMÓi, ^ojiófl = 

 stč. a stsl. jiyOMOBb, ftonoBb ; Be3ýxoBi =. Eesýxofi, JíojiropýEOB-B = Jío.iro- 

 pýKOfi; luž. otcej = otcev = otcevi, cerkej = cerkev atd. Podobně 

 v kmenech slovesných : ctorth, CTaiam a ciaBaTH, ptám i psam, oycTpa- 

 iam i oycT|>íiB0iTH, pol. napoič, upajač i napavač, kroié, ukrajač i za- 

 krawač, cf. čes. zabíjeti vedle sešívati, dopíjeti rus. .nonHBaTB atd. 

 čes. hodný, hodně je někdy synonym s hojný, hojně. 



Co je zde jat?? Malecki (Hist. porów. gr. §. 29.) „kroié, krajac, 

 a vedle toho i krawiec neb skrawek" atd. nazývá stupňováním ne- 

 organickým, od vymyšleného (przypuszczonego) „kri" (!) ; a tyto a po- 

 dobné „úchylky" (wykolejenia) mylně vysvětluje i v §. 296., kamž od- 

 kazuje, neb to nejsou žádné úchylky, ale iterativní a se tu jednoduše 

 střídá s přídechem podnebním (ja) i retním (va). — Dle Miklosiche 

 (Gr. II. 2, 3, 5, 12) je to j a v zde dílem kmenové i a w, dílem 

 vsuto k zamezení průzivu! Podivno však, že to „hiátové" Jaw zů- 

 stává i před souhláskou, kde nehrozí žádný hiát : hajný, oděvna atd.! 

 A vedle j a v přicházejí též jiné souhlásky (u, k, z, č, atd.) ; jsou 

 i ty vsuty k zamezení hiátu? Pak by byl vůbec hiát nejbohatší pramen 

 a nejmocnější podnět při tvoření kmenův, u Geitlera (Fonol 12, 48, 

 66, 71 — 79 aj.) namnoze i flexe! 



4. Od mnohých známých kořenův na i jsou odvozena jména roz- 

 ličnými příponami souhláskovými, před nimiž je kořenné i buď ne- 

 změněno, aneb zaměněno jinou, silnější hláskou o, a, ě, m, y : bh-th °) 



*) Miklosich (Altsl. Lautl. 124.) praví: „Das Wort ist dunkel" ! proč? 



