34 



wink, wille, wähl, lat. nutus, numen atp. ; Baal (unda, welle), srb. 

 oöaita (břeh), uazuim (volvere), bohu» == válka, Boiesa-rit z= stč. váleti, 

 válčiti; honbou — čes. podval (Mikl. lex. sub. no^tBoň postis praví: 

 „minus bene, ni fallimur, no^LBoň ' ; ale cf. stsl. rus. čes. pol.!); 

 obojek (=ob-vojek) z=z obálek (z=z ob-válek), obhtii (involvere) — oba- 

 liti, oBHiiiiie (abundantia), pol. obfity ?= obwity, cf. čes. obalený (květem, 

 ovocem a p.) ; Bojja (aqua) cf. unda, oeo#l (=. oó-boatj), rus. óóo^ 

 (oöOÄOKt atd.), stsl. 0Ee#L, oeh^mil (annulus), cf. slvn. vitica; Btftfio 

 (hydria) atd. 



Jest-li však, jak jsme právě viděli, ve kmenech, odvozených od 

 týchž kořenův, hláska o (a) před j se střídá s jinými hláskami 

 (i, e, e, u, y) a to j po o (a) s jinými souhláskami (v, n, r, l, t, d, k atd.), 

 tož to o (a) v kmenech na oj (aj) nemůže být a není vsutou před- 

 rážkou a to j tam nemůže být a není še kmenové i ani hiátové j, 

 a tudíž kmeny na oj (aj) nepovstaly stupňováním kmenového i v oj 

 ( a j)> jak se vůbec chybně učí, a musejí se vykládat jinak. 



5. Co je tedy to j po o (a) ve kmenech, odvozených od zná- 

 mých kořenův na ií Toj, jež se obyčejně vykládá po o co „kmenové" 

 i a po jiných hláskách (a, i, e, ě, u, y) co „hiátové" j, není nic 

 jiného, než všude tatáž jmenotvorná přípona, jako jiné, a sice troj- 

 rodá^' (=zjb), ja, je, neb je to vlastně úkazné zájmeno rodové h, la, re: 

 cTa-ň, CTa-ia, la-ie, Ea-ň, čes. pol. ba-ja, Ea-ie (cf. Blbnuté), rpa-ň, 

 slvn. pol. srb. rpa-ja, slvn. proda-j a proda-ja, rus. Jia-fl a Jia-a, 

 stsl. d|)o-ň a CT|>o-ia, srb. npnco-j a co-ja, čes. lů-j a slů-j (= sloje, 

 slo-ja), pol. zbró-j a zbro-ja, rus. xbo-h a xbo-h, nocTÓ-fl a octó -a, 

 CTpo-fl a nocTpó-a, noKpó-i a CKpó-a, stsl. 3mh-h a 3im-iai rus. 3^-Ř 

 a dwb-á, rus. K.ie-fi a srb. KJra-ja, (cf. čes. kli-h), stsl. 3iao#i;-H 

 na#E-ia, pol. dobrodzie-j a kaznodzie-ja, rus. caMorpí-i a synierpí-Ji, 

 stsl. cr|vLi-ň a ct(hi-r, o^-ň a oif-ra (cf. oifňisa) atd., jakož i adj. 

 Eoif-ií, -la, -K, coif-ň, -ta, -ic, uioif-ň, -ra le a pron. yh-h, yh-ki, yh-i€, 



MO-H, MO-ia, MO-l€, TBO-ň, TBO-K, TBO-IC atd. 



Dobrovský (Instit. 285) napsal: „Consonas syllabse radicali 

 affixas, cum diversas substantivorum form as constituant, formativas 

 appellamus . . . Liceat et ň, etsi cum vocali precedente diphthongum 

 efficiat, consonis hic adnumerare : boíi, aoň . . . Confer adjectiva ope 

 ň seu b formata." *) 



*) Též Bóhtlingk (Beiträge zur russ. Gramm. 76) v tom h vidí příponu, čemu 

 však Miklosich (Gr. I. 388) odporuje. 



