36 



AlOAHie, AoyuiÄ EOifi* TBOpHTh; a „er^a oyiiOBaeiiiH coyiiMH, bi catfti ton 

 coifH^i, on uioiftaia (== uio^kua) cípaiixi (Mikl. lex.) Ještě bych po- 

 dotkl, že se má eoh, bor atd. k moh, Moiero atd., jako äu^obü, ^t^osa 

 atd. k pol. dziadów, dziadowego, srb. ópaTOBa i öpaTOBora, 6paT0By 

 i öpaTOBOJiy atd. Obšírněji a podrobněji oboje sklonění rozbírám 

 jinde (o sklonění přídavných jmen slovanských atd). 



6. A co je to o (a) před j ve kmenech, odvozených od známých 

 kořenův na i? To o (a), jež se obyčejně vykládá co vsutá předrážka 

 kmenového i, není nic jiného, než totéž «', zaměněné silnější, původ- 

 nější hláskou o (a), jako před jinými příponami souhláskovými, kde 

 kmenové i stupňováno v o (a). Hláska i totiž se střídá se silnější 

 hláskou o v kořenech otevřených i zavřených: vniknouti a stč. vno- 

 řiti ; průlina : lóno ; šípati, sípěti, siptati, siptěti a soptiti, soptěti, 

 soptati, sopel, sopka, sopouch; obih a ubohý, obižný a zboží, stč. 

 zbožný =ä bohatý (S V. Alx. 239, cf. 72) ; YHfn (ulcus), rus. qápež (vřed) 

 a KOpB (osypky, Masern); uwEa (virga) a xoeoti (cauda); uihuiak-l 

 (galea), uiiiuihKa (galia) a xotclm* (turbo, čes. chochol) ; iiiHporsx, iimpic 

 (latitudo) atd. a xopa (regio, cf. cípaiia); iiiiiBa (concha) a čes. chůva, 

 ošívati se a stč. chovati se; miiiix (miserabilis) a moahth (precari), 

 cf. moimíí. cíi r= MH»t ca aíkr atd. (Mikl. lex.) ; nmuTb (== iims-ib) 

 humilis a iioiutl (iiok-tb) nox; íihjcl a aouib, cf. ^ospo a zih*o atd. 

 (Mikl. lex.), cf. Klímali liehen ±= malum, rus. Jiaxófl kohb (bujný oř : 

 „h jiHxófl BopoHÓn ym oc^Asam ctohtV — Kojibijobb) a jióma^B 

 (kůň), jiomáKB (mezek), srb. Jioma cpeha (neštěstí, vl. zlé potkání); 

 iihcl (vulpes) a aocb (cervus alces); 3aiih3HTH (infigere), nimm (trans- 

 figere) a bi>iio3hth (defigere), bxiioskhth a rxiioi(3hth (infigere), nora, 

 NorLTb, HOítsb, 3auu;i;iiHi (sinus), rus. 3aHÓ3a (záděra); cf. kaonhth 

 řec. nXíveiv, lat. inclinare, clivus, 6oópB, lat. liber, Bieber, uihkx = 

 xóxmvov, coecus (Mikl. lex.) atd. 



Tedy novii-m a no-KO-ň atd., jako činiti a konati, účinek a úkon, 

 počínek a konec, začínati a končiti, cf. účel a úkol, čelo a kolo, do- 

 cela (cf. hail) '=z dokola (rus. EpyrÓMB), zcela a zhola; skh-th a ro-ň 

 (pax), slvn. goj, (Nahrung, Erziehung) a p., romix (abundans), čes. 

 hojný, stč. žirný, č. hejno m. hojno (Haufen, jako hezký z *hezí=: 

 mir. hožy), ro-Hao, srb. tojhth (jako slvn.): rojn spase ,pa ÓJiH3Han,a 

 CHHa . . . Kajja cy ce ,neii;a oßrojnjia (KpajB. Map.) ; cf. lat. vivere, vita 

 a vověre (fověre), votum, devotus ap., jako ;ehk*th a roB*™, 5Kii3Hb 

 a ro3Ea, ros^eiiHie, cf. ro#b, čes. hody pol. hodowač (chovati, pěstovati, 



Živiti) atd., 2KHTO a 30Eb, 30ELIIO, rOEHHO, ffiHBOTl, ÍKHBOTIIIia, HIS- ÍEHBOTHOe, 



čes. živok, srb. araBíma, acHBaft atd. a roßsiflo, čes. havěť atd. ; rus. H3rófi 



