39 



t»-h-th i tü-bi-th (abscondere), ao-h-th :í ) i p-ia-m, cto-w-th a ctä-iü-th 

 cTa-Ba-TH atd. Zvláště pak imperativ podobných sloves svědčí, že tu 

 není kmenového /, což však .Miklosich (Gr. III. 140) vysvětluje na- 

 opak: „der imperat. koh, ctoh ist wohl einsilbig, so dass h als abge- 

 fallen anzunehmen" ; ale eo-h, cto-h jako rus. po-fl, bo-m, a tak i uk- 

 no-il, no-Ko-H, so _H ) Ta - H a ^P- J a ^ i0 3na-n, no-H, bh-h atd. 



7. Kořenné hlásky před příponami jmenotvornými, tedy také 

 před h, la, ic často se zaměňují jinými hláskami, slabšími neb silněj- 

 šími. Tak a slábne v o : rus. CTáa a ycTÓfl, oboje od km. CTa (viz 

 výš); -b slábne v o: mciionoH a noia atd. od n*~TH; v rus. m v o 

 (v čes. y v e): BCKpofi, npOMÓfl, móio (čes. meju) atd.; v rus. u v e: 

 cefl, qefl, cojiOBéfl, méa atd. Jinde zas kořenné i se zaměňuje silnější 

 hláskou o, což se obyčejně nazývá stupňováním, ačkoliv se tu vlastně 

 jen vrací původní hláska, nesesláblá na místo seslablé hlásky druhotní. 

 Vedle více méně známých kořenův sesláblých : bi, pi, vi, mi, ni, ri, 

 li, di, ti, si, zi, či, ži, si atd. jsou totiž více méně známy totožné 

 kořeny původní: ba, pa, va, ma, na, ra, la, da, ta, sa, za, ka, ga, 

 cha atd. V slovanštině tu i (krátké) obyčejně slábne v e a b a pů- 

 vodní a (krátké) tu rovněž tak klesá v o a s. Tak ka y koy ks: isvro 

 (cf. lit. kas), Koro atd. a isaKo; Čiy čey Čb: ybto, Yero, ylco atd. a yhh, 

 rus. lefl, m>& atd. ; gay goy gz\ Koro, srb. Korá a Koř (= kopl), 

 Hero a Her atd. ; ži y žey žb: stsl. ao;kh, rus. ^aace, čes. až (= až&), 

 než atd. ; sa y soy sd: ylco, srb. qeca, čes. pol. nic (-niČBSi.) atd. ; 

 si y se y sl : stsl. chh, ce a flhHbCh, rus. cefl, cis a 3ji,i&CB, čes. kdysi, 

 letos atd. ; tay toy U a ti y tey tb: III. sg. pl. kctl i i€CTh, cäti i cäti» 

 atd. conj. Ta, to i th, tg (et), rus. kto-to a nofl^éM^-Te, pol. nikt 

 (= nik-Lfct cf. nic), čes. ať atd. 



Záměna kořenné hlásky * silnější hláskou o před příponou 

 h J a > 3 e > J a ^° před každou jinou příponou neb souhláskou kmenovou, 

 sluje tedy stupňováním, jež se děje pouze ve kmenech (nikdy v kon- 

 covkách), z příčin vnitřních, psychologických, jako stupňování hlásky 

 e v o v podobných případech. Srovnej něm. trinke a trank, Trank, 

 singe a sang, Gesang, sitze a sass, i setze a satz, lese a las atd. ; 

 got. fintha (finde), fanth (fand), stila (stehle), stal (stahl), giba (gebe), 

 gaf (gab), skeina (scheine), skain (schien), giuta (giesse), gaut (goss), 

 tiuha (ziehe), táuh (zog) atd. ; lat. dicere a docere, silere a consolari, 

 silentium a solatium (cf. tišiti a těšiti), firmus a forma, firmare a for- 



*) Cf. Ai»5 K A K i A 0:K A»>, skr. „dadhi molken" (Mikl. lex.), čes. díže, dížka ap. 

 mulctra, Melkkübel. 



