45 



i tam, kde není žádného nebezpečí průzivu: před němým (prý) 5, & 

 stsl. a rus. (jinde ani nepsaným!) na konci slov a před jinými sou- 

 hláskovými příponami: „npa-B-i»" a „npíi-B-h-A»" atd.! 



2. Mnohá jména se končí na iv, ev, ěv, uv, yv, jako by v nich 

 bylo u, dle obecné theorie stupňováno předrážkou i, e, ě, u, y\ Tak 

 113/111 bt> (humor), rpiiBa (juba), iihbo (potuš), chbi (cinereus), k^hbi 

 (curvus), skhbi (vivus), aiibi (miraculum), uilbi (sutura) — v posled- 

 ních třech jménech v se obyčejně považuje za kořenné! — slvn. počiv 

 (ruheplatz), rus. ^ihbi (freigebig, mildthätig), H3BHß^ (curvatio), nojiHBa 

 (platzregen), stsl. k.u.viko i kmahbi. (malleus), bajhibo (edulium), n^iiBo 

 (hlum), ciíyiiko (securis), coyiibo (legumina), 3»f>eBi; (augustus) , cf. 

 září — zářij = zařuj (Dobr.), rus. KpecHBO i EpeceBO (feuerzeug), Ky- 

 peBO (heizmaterial), MejieBO i MejiHBO (das gemalene), toihbo i to- 

 qeBO (textura), BepeBO (restis), 3ápeB0 (feuerschein) atd., stsl. »if>nin;Ki, 

 (cantus), imBx (ira), tcmbt» (stabulum), atBi (laevus), slvn. oděv (tegmen), 

 nadév (furtura), odmév (widerhall), dobév (fülle), rus. HarpÍBt, cyrpÍBO, 

 nocÉBt, noBÍBt, %km> (íaux), pol. oblew, zlew, čes. oděv, stsl. jvrbü 

 (virgo), iuihbíi (palea), i$%m (gramen), a|>*bo (arbor), slvn. srb. zadéva 

 (impedimentum), rus. yrpííBa (calor solis), pol. polewa (glasur), za- 

 wiewa (sandwehe) i zawieja atd., stsl. slvn. bulh. srb. ikik^ibt. (te- 

 ctum), YotfBi, noYoifKT. (sensus), oboybe (calceus), rus. kjiíobi (schnabel), 

 K.ieB'j6, noEJieBi (picken), iioamhbi, HaiuiHBX, npopHBt (durchbrach), 

 B3pHBi (výbuch), ji;03hbi, peßi (clamor), pol. odzow (widerhall) vedle 

 odzew, odezwa, naplyw, wpíyw (einfluss), čes. kyv, rozkyv, luž. kryv 

 (dach) atd,, jako slovesa rus. cmíBý (čes. pol. siyng), n.iHBý (čes, 

 pol. plyne). 



Leč tato a podobná jména jsou prý zas jinak tvořena, než isobi 

 a cíub» atp., a tedy v zde není 3=3 kmenové ?í. Co je tedy to v zde ? 

 Dle Miklosiche opět prý vsuto k zamezení průzivu (!) a z části pří- 

 pona, „v-suffix". 



Ježto jména na iv, ev, ev, uv, yv (i dle Mikl.) jsou odvozena 

 od kořenův na i{ é, u, y (ovšem prý s „hiátovým" v), tož by zbývala 

 snad jen jména na ou, au, jež by měla kmenové u stupňované v „ov, 

 av u ; ale už výše jsme viděli mnohá jména na ov, av, odvozená od 

 kořenův na o, a, a v ostatních se střídá 0, a před v s jinými hlá- 

 skami a v po o, as jinými souhláskami, tak že ani v těch nemůže 

 být ov, av y u. 



3. V mnohých jménech na ov, av atd. se střídá esja jinými 

 souhláskami: ctsbi i ctím i ctaiii, ciheu i ctsi», rus. raBi i rafi (cla- 

 mor monedulae), srb. laBKa, slvn. čes. kavka, rus. pol. raüKa a stsl. 



